Альманах

ІНГУЛЬСЬКИЙ СТЕП

Історія – Краєзнавство – Родовід - Джерела

І ВИПУСК

2016

1

Зміст

Слово видавця ............................................................................................................................................................. 4

Частина 1. Історія .................................................................................................................................................. 5

Військовий і територіальний поділ Запорожжя. Яворницький Д.І. ..................................................................... 7

Поселення Правобережного Запорожжя в 2-й половині XVIII століття. Пивовар А.В. ................................... 9

Частина 2. Краєзнавство. ....................................................................................................................................... 10

Запорожський полковник Куций і поселення Куцівка. Сердюк В.А. ...................................................................... 11

Станція Долинська і родина Бочковських.Маруценко В. Г..................................................................................... 12

Долинська О.Ф. і ст. Долинська. Давайте розмовам покладемо край. Маруценко В.Г. ..................................... 13

Чи могла станція Долинська мати назву Кефалівка? Маруценко В. Г. ................................................................ 14

Боковська волость. Сердюк В.А................................................................................................................................ 15

Історичні дати села Варварівки Долинського району. Сердюк В.А.

Короткий нарис історії Котівки. Сердюк В.А. ...................................................................................................... 16

Частина 3. Родовід ................................................................................................................................................... 7

Дядьківський курінь Нової Січі і прізвища жителів сл. Куцівки – Новгородки.

За матеріалами Кравченка Т. ................................................................................................................................... 18

Чотири прізвища жителів с. Бокового. Записи у метричних книгах 18 – 20 ст. Андрій Чарута. ................... 19

Частина 4. Джерела ................................................................................................................................................ 20

Справа про будівництво церкви в сл. Варварівка. Архів фортеці св. Єлисавети.

Упорядник – Сердюк В.А. .......................................................................................................................................... 21

Документи періоду військових поселень Упорядник – Кірьян В.М. ...................................................................... 22

Частина 5. Сьогодення ............................................................................................................................................ 23

До 95 - річчя О. Д. Чорномаза. Шеремет М.С. ....................................................................................................... 24

Волонтери села Бокового. Гриценко В.П., Гриценко Н........................................................................................... 25

2

3

Слово видавця.

ЧАСТИНА І. ІСТОРІЯ.

Ви тримаєте в руках перший випуск Альманаху «Інгульський Степ». Планується, що в історико-краєзнавчому

альманасі «Інгульський Степ» будуть друкуватися найгучніші відкриття, а також статті істориків, краєзнавців,

Д.І. Яворницький.

архівістів та генеологів, які займаються проблематикою цього краю – міжріччям річок Інгул і Інгулець.

Однозначно ми не плануємо звужувати рамки статей тільки до Інгульського Степу і вже в І випуску географія,

ВІЙСЬКОВИЙ І ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ ПОДІЛ ЗАПОРОЖЖЯ.

яку досліджують автори статей, ширша.

Військо Запорозьке низове у всьому його складі мало два поділи — військовий і територіальний. Як військо

При бажанні і фінансуванні матеріали з архівів, бібліотек, музеїв тощо будуть з’являтися постійно. Досить багато

запорізька громада поділялася на тридцять вісім куренів, територіально — спочатку на п’ять, згодом на вісім

невідомого, ще не відкритого для українського історика та краєзнавця. Наприклад, візьмемо опис поселень з

паланок. Коли й ким було встановлено такий поділ, сказати неможливо через відсутність про це документальних

фрагментів наступних карт.

відомостей: є лише вказівка історика Мацієвського, що Військо Запорозьке поділилося на «курені, селища й

околиці» за гетьмана Остафія Ружинського, тобто в першій половині XVI століття (1514-1534 рр.). Курені були

Фрагмент карти італійця Річчі Заноні 1772 року

Фрагмент карти Річчі Заноні 1774 року

в самій Січі; їх, скільки пам’ятають історики запорозьких козаків, завжди було 38; всі вони мали різні назви,

(з польського атласу):

«Північна частина Османської імперії»:

переважно взяті від своїх отаманів-засновників або від міст-метрополій, звідки вийшли перші запорожці, або від

назви більшості козаків, які вперше склали курінь. Назви цих куренів дійшли до нашого часу в синодику 1714

року, в історії Мишецького, в різних документах січового архіву й на могильних хрестах запорозьких цвинтарів,

а саме: Пашківський, Кущівський, Кисляківський, Іванівський, Конелівський, Сергіївський, Донський,

Крилівський, Канівський, Батуринський, Поповичівський, Васюринський, Незамайківський, неправильно званий

Єзамшівським, Іракліївський, Щербинівський, Титарівський, Шкуринський, Коренівський, неправильно званий

Куренівським, Рогівський, Корсунський, Кальниболотський, Уманський або Гуманський, Дерев’янківський,

Стебліївський-нижчий, Стебліївський-вищий, Жерелівський або Джерелівський, Переяславський, Полтавський,

Мишастівський, Менський, неправильно званий Минським, Тимошівський, Величківський, Левушківський,

Пластунівський, Дядьківський, Брюховецький, Ведмедівський і Платнірівський.

Назву «курінь» козацькому житлові дали від слова «куріти», тобто диміти, у своїй основі воно має однакове

значення з тмутараканськими «курями», згаданими в Ігоревій пісні, й великоруським словом «курная изба». Ще

й зараз можна побачити такі курені, тобто курні житла, по берегах Дніпра, особливо навпроти його порогів, у

котрих туляться рибалки ранньої весни чи пізньої осені; але в Січі, в усякому разі в Новій, курені вже не були

курними житлами, хоча раз засвоєна назва залишалася за ними й тоді, коли втратила своє первісне значення.

На вигляд кожен курінь був довгою казармою, часом до 44 аршинів завдовжки й 5 завширшки, або 13.5 аршинів

завдовжки й 6 завширшки, 10 аршинів завдовжки й 5 завширшки; його будували з рубаного й різаного дерева,

Перша карта карта була зроблена станом на 1767 рік. На карті річку Бокову названо Bokowja, а на ній відображено

яке звичайно привозили в Січ із Самари чи Великого Лугу, мав 4 великих квадратних вікна в довгій стіні, одні

3 поселення – одне біля Інгульця (Ingul Maliy R. на карті) – Anikiew (Анік’єв - сучасна Мойсіївка?), а інші

низькі двері з напівкруглою перекладиною і різьбленими лутками по боках, помальованими зеленою і червоною

вище по течії – Grob Pauluka (Гроб Павлюка - Могила Павлюка)* і Staraja Mlyna (Старий Млин), також поруч з

фарбою, у поперечній або так званій причілковій стіні; по одному вікну з кожного боку дверей у тій самій

поселенням зображено 2 млина на річці. Навпроти ж Верблюжки через річку позначено Fortka Ingulu (Фортеця

причілковій стіні; нагорі триярусний дах із дранки, а над ним три високі димарі з покришками.

Інгул) і дописано – zepsuta (тобто зруйнована). На фрагменті, який вказано не видно, але територія між річками

Всередині запорозькі курені, за одним описом, мали два відділи — один більший, другий менший. У більшому

Інгулом і Інгульцем названа Степ Інгулу. Мені здається, що це досить влучна назва і може бути використана для

жили козаки, приписані до куреня, їхня старшина й часом кошовий1 отаман; у меншому жили курінний кухар та

територій міжрічча Інгула і Інгульця, як Інгульський Степ.

його помічники, тут була кухня й пекарня.

На другій карті видно лінію під Верблюжкою – це кордон між Московією і Запорозькими Вольностями. Значна

За другим описом, кожен курінь був великою хатою без кімнат і переділок з такими ж великими сіньми,

частина земель під кордоном позначена як Територія Запорожців. Річка Бокова названа Bakowia (Баковія), краще

відділеними від власне куреня «переміжною» стіною з дверима і з великою кахляною грубою, тобто піччю, котра

зображені поселення на ній – Гроб Павлюка і Анікієв. На обох поселеннях хрести, що вказує на те, що там були

виходила через стіну з сіней у кімнату. У власне курені на всю його довжину ставилось «сирно», себто стіл, як

церкви. Судячи з назв, поселення були засновані козаками. Але на питання коли і ким вони засновані відповіді

у монастирських трапезних, з однієї товстої дошки ширшої за три чверті аршина, прибитої залізними цвяхами

не знаходимо. Можливо, вона знаходиться в архівах Варшави чи Істанбула.

до вкопаних у землю стовпів. Навколо сирна ставили вузькі лави, а вздовж стін, з трьох боків, настилали поміст

Багато і інших білих плям, але тим цікавіше для нас, сучасних дослідників.

із товстих дощок на стовпах, який заміняв козакам постіль; на ньому могло спати від тридцяти до «полчварта

Ідея випуску Альманаху прийшла мені після спілкування з відомими в цьому краю людьми - Гусейновим Г.Д.

ста»2 чоловік. А у всьому курені могло поміститися до 600 козаків. На «покуті», тобто у красному куті, були

і Маруценком В.Г. Вони мені порадили видавати накопичену і оброблену інформацію поступово, в вигляді

прибиті ікони різних святих, там само висіла багата лампада, яку курінь засвічував у великі свята, а під нею

коротких статей.

стояла «карнавка», тобто кварта, куди козаки клали гроші для купівлі харчів наступного дня. До стелі чіпляли

велике панікадило, по стінах куреня розвішували різну зброю, а під стелею, на «переміжних» стінах, тягнувся

Запрошую до написання статей всіх істориків, краєзнавців, генеологів, археологів, архівознавців, вчителів історії,

різьблений сволок із хрестом посередині, роком будівництва куреня й іменем курінного отамана — будівника.

студентів, учнів, а також всіх зацікавлених осіб, кому цікава тема минулого Інгульського Степу, правобережного

Посеред сіней влаштовували «кабицю», тобто вогнище, завдовжки 5 і більше аршинів, для приготування

Запорожжя, Задніпровьських поселень тощо. Свої статті, анонси книг, кандидатських та докторських робіт тощо

страв; через кабицю з куреня у сіни проходив кінець сволока, у котрий вбивали залізні ланцюги з гачками

присилайте на електронну адресу редакції – bodiaserd@gmail.com

для підвішування великих залізних казанів, у яких варилася страва козаків. У куренях не тримали ні майна, ні

Альманах планується розповсюджувати серед ВНЗів, шкіл, музеїв, бібліотек Степової України, а також в

продовольства. Біля кожного куреня споруджували курінну скарбницю, або невелику комору, в котрій козаки

книжкових мережах.

окремого куреня зберігали своє «збіжжя», тобто різне майно, а поряд зі скарбницею містилися інші будинки

Сердюк В.А., історик, видавець.

______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

для козаків, які споруджували у міру зростання кількості товаришів і тісноти в курені. При куренях будували

* відомо, що на картах 18-19 ст. старим курганам давали назви тих чи інших осіб, які проживали поруч, наприклад курган біля с. Бокова - «Могила

часом і приватні будиночки військової старшини; останні зовні нагадували курені, але менші розміром, а за

Карабила», «Варварина могила» біля с. Варварівка тощо. В зв’язку з цим можна припустити, що «Гроб (Могила) Павлюка» це місце проживання козака

на прізвище Павлюк або навіть відомого гетьмана Павлюка. Це прізвише зустрічається серед жителів Бокової з 1-ї пол. 19 ст.

внутрішнім влаштуванням нагадували теперішні хати заможних українських селян. Найтиповіший з тих, що

4

5

збереглися до нашого часу, має 18 аршинів довжини, 8 ширини й 3 висоти; він поставлений з дерева у зруб, має

Новомосковського й західній Павлоградського повітів; центром її була Козирщина. Крім того, в ній були села:

невеликі, круглі, «як тарілочки», вікна. Великі сіни ділять його на дві половини: світлу й чорну, кожна з яких, у

Чаплинська Кам’янка, Гупалівка, Прядівка, Калантаївка, Пушкарівка й Бабайківка, передана сюди 1770 року з

свою чергу, ділиться на дві. Світла половина мала кімнату з кахляною грубою і спальню, відділену від кімнати

Протовчанської паланки.

глухою стіною, — обидві з окремими виходами в сіни; чорна половина складалася з кухні й комори, розділених

глухою стіною і також з окремими виходами в сіни. Від однієї до другої зовнішньої стіни через внутрішню стіну

Протовчанська паланка — по течії річок Протовчі й Орелі, у теперішньому Новомосковському повіті,

тягнеться сосновий сволок із вирізьбленим на лицевій стороні зображенням хреста зі звичними деталями —

свій центр мала в селі Личкові. Крім того, у ній були села: Перещепине, Котівка, Черенеччина, Петриківка,

списом, палицею, голгофою, ім’ям будівничого й роком будівництва.

Китай-город, Могилів, Кільчень, нинішня Голубівка, Курилівка, Плеса, Чорноухівка, Василькове, Грузинівка,

Полковнича, Судіївка, Сердюківка, Шугліївка, або Шульгівка, Климівка, Семенчинівка, Балабанівка, Горбулівка,

У запорозьких козаків слово «курінь» вживалося у подвійному значенні: у значенні житла і в значенні сотні,

Половнищине, Проданівка, Галушківка, Одарівка, Цеглувата, Сирківка, Лебединці, а також хутори над

полку, самостійної частини війська, «завжди мобілізованої, поставленої на воєнну ногу». Якщо казалося: «козак

Царичанкою й Маячками та в урочищах Шуровому й Бабенківці.

Незамайківського куреня», то це означало, що або козак жив у Незамайківському курені, або ж був приписаний до

нього, а міг жити десь у іншому місці — у слободі, селі, на зимівнику однієї з паланок запорозьких вольностей.

Кальміуська паланка була між Вовчою, Кальміусом та Азовським морем, у нинішніх Олександрівському,

Більшість козаків лише числилася у Січі по куренях, але перебувала в них одна десята всього війська, інші ж, а

Бахмутському й Маріупольському повітах. Центром її було селище біля самого гирла Кальміусу при впадінні

особливо влітку, то по рибу, то за кіньми, то на дикого степового звіра, то в роз’їздах, то в бекетах, то у Великому

в Азовське море, де колись було городище Домаха, а 1779 року збудоване місто Маріуполь. У ній було відомо

Лузі, то на «оселях» — скрізь розсипані були, мов бджоли на запашних квітах; узимку ж багато з них ішли у

два села — Ясенувате й Макарове, та 28 зимівників: у Лозовому яру на Терсі, Широкому на Кам’янці, в балках

«городи», тобто в Гетьманщину, щоб побачитись із ріднею чи підманути кого з молоді «до Січі».

Холодній, Сухій, яру Поповому, Кам’яній ярузі, ярах Чорнухиному, Шовковому, Глибокому, Государевому,

балці Залізній на Кривому Торці, яру Холодовому біля Сіверського Дінця й Луганчика, Залізному яру біля

Паланка в буквальному перекладі з турецької мови означає невелику фортецю; у переносному розумінні слова

Сіверського Дінця, балках Крутилці, Довгій, Морозовій і Крутій, урочищі Бобровому, яру Хорошому на Лугані,

у запорожців ним позначалося центральне управління певної частини території, саме управління, а найчастіше

балці Мечетній на Міущику, балці Зайцевій над морем, урочищі Підгорині, балці Клеповій над Кальцем, річці

керівництво, або, кажучи нашою мовою, повіт запорозьких вольностей. Центром кожної паланки була садиба з

Дубовій, Білосарайському лимані, річці Берді і в балці Світуватій.

різними будівлями, обгороджена навколо палісадом. І коли земля запорозьких козаків уперше була розділена на

паланки, не можна визначити через брак даних; є, щоправда, припущення, начебто цей поділ було запроваджено

Прогноївська паланка розташовувалася на лівому березі Дніпровського лиману, навпроти урочища Прогноєва,

1734 року, після повернення запорожців з-під влади кримського хана в Росію, але чи ж справді так, стверджувати

на 35 верст вище кінця Кінбурнської коси, у теперішньому Дніпровському повіті Таврійської губернії. Центром

не можна. До 1768 року всіх паланок у Запорожжі було п’ять — Бугогардівська, Перевізька, або ж Інгульська,

її був Прогноївськ. Тут стояв передовий запорозький пост, що спостерігав за рухом татар у Криму й турків у

Кодацька, Самарська й Кальміуська; з 1768 року додалося ще дві — Орільська й Протовчанська, а згодом третя,

Очакові й охороняв усіх посланців, солепромисловців, купців, котрі їхали через південну окраїну запорозьких

Прогноївська, зрештою, початок останній було покладено ще 1735 року, коли у «Прогноях, тобто біля солоних

вольностей в Очаків, Прогній та Крим. Озера Прогноївської паланки запорожці вважали своєю власністю й

озер, на Кінбурнському півострові, було засновано шостий пост для захисту людей із Запорожжя й України,

вивозили з них багато солі на Запорожжя, Україну й Польщу, обходячи, таким чином, кримську сіль, хоча й

котрі приходили туди по сіль або для рибальства на лиман».

чисту, але надто дорогу.

Отже, під кінець історичного існування запорозьких козаків на козацькій території, що мала 1700 верст в

окружності, всіх паланок було вісім, причому три з них були біля правого берега Дніпра, а п’ять біля лівого.

Бугогардівська паланка займала степи між лівим берегом Бугу і правим Інгульця з одного боку та рікою Дніпром

і новосербським кордоном з другого. Вона містилася у нинішніх Єлизаветградському й Олександрійському

повітах Херсонської губернії. Центром цієї паланки був Гард на ріці Бузі. Крім того, були зимівники в Соколах,

Вербовому, Балацькому, Мигії, Корабельному, Вовковому, Харсютиному й Громоклії.

Інгульська, чи Перевізька паланка була розташована вздовж лівого берега ріки Інгульця, у північній частині

нинішнього Херсонського повіту. Центром її була або так звана Перевізка, біля правого берега Дніпра, на 2

верстви нижче гирла Інгульця й на 2.5 версти нижче садиби власника села Фаліївки М. Комстадіуса; або ж село

Кам’янка при впадінні річки Кам’янки в Дніпро, де була Кам’янська Січ. Окрім того, до неї належали села та

кілька зимівників: Квакове, Білі Криниці, Давидів Брід, Блакитна, Шестірня, Пономарева, Кривий Ріг, Милове,

Золота Балка, Осокорівка, Тернівка, Ракова та ін.

Кодацька паланка знаходилася між Дніпром і рікою Базавлуком та верхів’ям Інгульця з одного боку й річкою

Тясмином або, з 1752 року, з новосербською граничною лінією з другого, у теперішніх Катеринославському й

Верхньодніпровському повітах. Центром її було місто Новий Кодак; крім того, до неї належали села й зимівники:

Старий Кодак, Волоські хутори, Половиця, Микитине, Кічкас, Біленьке, Тарасівка, Медовець, хутір Грязного,

Кемликівка, Набоківка, Тарамське, Карнаухівка, Тритузне, Романкове, Бородаївка, Мишурин Ріг, Комісарівка,

Лихівка й Томаківка.

Самарська паланка лежала по обидва боки ріки Самари, вгору від лівого берега Дніпра, в теперішніх

Новомосковському, Павлоградському й частково Олександрійському повітах Катеринославської губернії.

Центром її було місто Самарь або Новоселиця чи Новоселівка, теперішнє місто Новомосковськ. Крім того, в ній

були села: Чаплі, Піщана Самарь, Переметівка, Кам’янка, Сокольський редут, Бригадирівка, Ревівка, Бардаківка,

Адамківка, Пишнівка, Військове, Чернече та ін.

Орільська паланка розташовувалася між ріками Оріллю й Самарою, у східній частині нинішнього

__________________________________________________________________________________________________________________________________

[1] Правильно, мабуть, «курінний».

[2] Тобто двісті

6

7

Пивовар А.В.

ПОСЕЛЕННЯ ПРАВОБЕРЕЖНОГО ЗАПОРОЖЖЯ

В 2-Й ПОЛОВИНІ XVIII СТОЛІТТЯ.

Фрагмент території краю на Генеральній карті Новоросійської і Азовської губерній 1778

хутора и зимовники, ветреные и водяные мельницы, пороги, губернские и уездные межи,

року // Генеральная карта Новороссийской и Азовской губерниев с показанием разделе-

почты. (РГВИА, ф. ВУА, д.20126. Фотокопія аркушів карти: ЦДІАК України, ф. 2194, оп.

нием оных на уезды и смежности к оным других геберней и протчых земель. Сочинена

1, спр. 415). Укладача карти не зазначено, але не виключено, шо вона створювалася не без

1778 года сентября … дня. Масштаб к карте: английской дюйм содержит 10 верст. В

участі повітових і губернських землемірів та одного з тогочасних картографів краю Івана

изъяснении знаков указвны: крепости и укрепленные губернские города, малые крепости

Ісленьєва, автора відповідної карти Новоросійської губернії 1779 року.

и укрепленные города, ретранжаменты, города, местечки и монастыри, села и слободы,

8

9

Територія краю на Генеральній карті Новоросійської губернії 1779 року // Генеральная

Исленьевым. (ІК НБУВ, інв. № 13818. Масштаб 1: 1000000, розмір: 56 х 47 см. Копія: Кордт

карта Новороссийской губернии, разделенной на уезды. Сочиненная в 1779 году Иваном

В.О. - К.: 1931, № 31).

10

11

Відомості про поселення правобережних повітів Новоросійської губернії за генеральними

сл.Булациева, Молчанова, Погребного, Лысяя,

сл.Лобова (при речке Осиковатой,

картами 1778-1779 років (мовою оригіналу)

Соколова и Мугортовой

притоке Черного Ташлыка)

от Крюковского уезда вдоль Польской границы до реки Болшой Выси

Карта Новороссийской и Азовской губерний 1778 года

Карта Новороссийской губернии 1779 года

сл. Михайловка, Кучерева, Гончарская, ф.Сентовской,

Крюковской уезд

Стойковичев, Канижской, Панчевской, Мартоноской

сл.Гончарская у Черного леса

вдоль правого берега Днепра вниз от реки Тясмина до устья Домоткани

от верховьев Большой Выси правым берегом вниз до Польской границы

ш.Табурицкой, сл.Белецковка, ш.Крюковской,

ш.Канижской, Панчевской и сл.Булацелева

ш. Каниж и Панчев

Каменской, сл.Плавецкого, Троицкая, ш.Зымун с кой,

ш.Табурище, м. Крюков, ш.Каменка, Земунь,

Овлиопольской уезд

Дериевской, крепость Мушурин Рог, ш.Днепровока

сл.Дериевка, Тройницкая, Буянская, крепость

менской, сл.Устимовича, Гегелина, жены Гегели,

Мишурной Рог, сл.Каменка, Рыбальская, Бородаевка,

от верховьев реки Большой Виси левым берегом до ее впадения в Синюху

ш.Бородаевской, Домотканской и сл.Пушкаревка

Домоткань и Пушкаревка

ш.Виской, сл.Булацелева, Буличева, ш.Мартоношс

кой, сл.Маргажичевой, ш.Новомиргородской, Печ

от границы с Елисаветградским уездом до реки Тясмина и его впадения в Днепр

ковской, б.Скарбной, сл.Томшиной, Цветиновича,

сл.Вись, ш.Мартонош, г. Новомиргород, ш.Печка,

ф. Вуковарской, Федварской, сл.Княжая, ф.Суботиц

Сандри кова, ш.Петро ост рова, сл.Ивановых, ш.

Петроостров, Надлак, Кальниблат и Семлек

кой, Цибулевской, ш.Вершацкой, сл.Чер нечья, Гала

ш.Вершаць, Шолмошь, Чонград и Крылов

Надлацкой, сл.Живановича, Плавшича, б.Вербовой,

ганова, Калантаева и ш.Криловской

ш.Кони-болотцкой и Семлецкой

вдоль речки Цибульника от верховьев до впадения в Днепр

в верховьях речек Малой Виси и Килтени

сл.Иваничная, Фидровка, Чорбина, ш.Глинской,

сл.Иванковцы, ш.Глинск, сл.Никольская

сл.Лутковского, Шмитова, Козидаева, Дуковичева,

сл.Биров, Никольская, Золотаревка и Хорватова

и Золотаревка

Новая Вись, Акацатова, Миклоева и Никорицы

сл.Новая Вись

вдоль речки Омельника Келеберянского от верховьев до впадения в Днепр

на левом берегу реки Синюхи от верховьев до впадения в Буг

сл.Васильевка, Чорбина, ш.Павлышской, сл.Канбур

ш.Архангельской, сл.Гиржева, Бурцова, ш.Терновс

леева, Байдакова, Онофревка, Турунжуна, Кудаше

ш.Павлыш, сл.Онуфриевка, в верховьях

кой, сл.Дическула, ш.Тишковской, сл.Федоровка,

ш.Архангельской, сл.Терновка, Тишковка, Добрянка,

ва, при речке Купьеватой – сл.Арапова-Гаврилова,

р.Купьеватой – сл.Зыбкая

Троянка, Грекула, Фурдуя, ш.Добрянской, сл.Одо

Маслова, Синюхобродской, городкрепость

Гаврилова, Флоринского и Зипкая

баша, ш.Ольшанской, Синюхобродской,

Овлиопольская и сл.Мигейская

вдоль речки Омельника Большого от верховьев до впадения в Днепр

Овлиополь и сл.Текелиевка

сл.Турченовского, ш.Попельнастой,

сл.Попельнястая, Омельницкая, Макагонова, Калу-

в верховьях речек Кагарлыка и Сухого Ташлыка

сл.Амелницкая и Майбороды

жина и Свистунова

сл.Некорицы, Фонискула, Серезлева и Беженуцы

ш.Сухоташлыцкой и Липняжка

в верховьях речек Домоткани и Самоткани

при речке Плетеном Ташлыке от верховьев до впадения в Черный Ташлык

сл.Гегелина, Руденкова

сл.Руденкова

ш.Плетеноташлыцкой, сл.Злынка, Шерафетьевка и

ш.Плетеной Ташлык, сл.Злынка, Шерефетова

по левому берегу Ингульца вниз от верховьев до границы с Саксаганским уездом

Калмазова на устье реки

и Калмазова при устье справа

ш.Цибулевской, Глоговацкой, сл.Чеботаева, Жиги-че

ш.Цыбулев, сл.Тонконоговка, Веселой Кут, Уховка,

при речке Черном Ташлыке от верховьев до впадения в Синюху

ва, ш.Вараждинской, Бечий, сл.Чечелева, ш.Овнянс ш.Дмитровка, сл.Плоская, ш.Самбор, Янова, Глогвац,

сл.Богданова, ш.Черноташлыцкой, Новопавловской,

кой

Вараждин, Бечья и сл.Овнянка

Пе щанобродской, сл.Апостолова,

сл.Ровная, ш.Черноташлыцкой, Павловской, Пещаной

при речке Каменке от верховьев до впадения в Ингулец

Попатенка и Зверева

Брод и Лисая Гора

сл.Богоявленская, ш.Краснокаменской и Куколовской

сл.Краснокаменка и Куколовка

Новопавловской уезд

в верховьях речек Зеленой, Жолтой и Комисарки

на левом берегу Буга вниз от границы с Овлиопольским уездом до устья Ингула

ш.Зеленой, Жолтой и почта, Комисарка

сл.Зеленая, Жолтая, Комисаровка

Гард, ур.Кременчуг, Овечий брод, Глубокая

скала Кременчуг, Овечий брод, крепость

Елисаветградской уезд

пристань, м.Новопавловск, сл.Раковица, м.Новогри

Новопавловская, сл.Раковицы, м.Григорьевское,

по речкам Бешке и Верблюжке от верховьев до впадения в Ингулец

горьевск, сл.Арнаутовка, Скаржинка, Михайловка,

сл.Арнаутка, Скаржина, Михайовка, м.Троицкое,

ш.Мошоринской, сл.Трандафилова, ш.Мурзинка,

сл.Знаменка, Мошоринская, Мурзинка и Бешка,

Троицкая, Федоровская, Касперовка, м.Новопет

сл.Федоровка, Касперовка, м.Новопетровское, сл.Себина,

Бешка, Спаской, Верблюжской и сл. Верблюжка

Спсовка и Верблюжка

ровское, сл.Себина, Гурива, Константинова, Баловня,

коса Рыбацкая, сл.Гурьева, Константи новка, Баловня,

при Ингуле от верховьев до границы с Новопавловским и Ингульским уездами

Матвеевка

коса Яцка, Потапова, сл.Матвеевка и коса Великая

ш.Федварской, сл.Донина, ш.Вуковарской, Сентовс

при речке Мертвых водах, левой притоке Буга

кой, сл.Марьяновича, Стоинова, Лбова, ш.Ингуль

ш.Федварь, Вуковарь, Сента, сл.Ингульская, крепость

сл.Груича, Трикраты и Соколы при устье реки

с кой, крепость Св.Елисаветы, сл.Серезлиева, Ани

Св. Елисаветы, сл.Клинцы, Калиновка

при речке Черной Еланец, левой притоке Буга

симова, Клинцы и Калиновка

сл.Курияковичева (при устье р. Солоной)

по речке Аджамке вниз от верховьев до впадения в Ингул

на правом берегу Ингула вниз от границы с Елисаветградским уездом

ш.Суботицкой, сл.Александрова, Волкова, ш.Ново

сл.Губовка, зимовник Григория Островерха

аджамской, Староаджамской и сл.Покровская

ш.Суботица, сл.Аджамка и Покровская

(при балке Бузиновой), ниже Филонова брода –

сл.Губовка, Вольского и Подлесецкого

(при р.Вшивой), Аниси мова, ниже Филонова брода –

в верховьях речки Каменки, левой притоки Ингула

зимовники Самойла Чорного, Савки Найды

сл.Иванова, Баратова, Квакова

сл.Красной Яр и ш.Вершинокаменской

сл.Вершинокаменская и Красноярская

и Грицка Квака

в верховьях речки Грузкой, правой притоки Ингула

при речке Березнеговатой (Сугаклее Камышеватой), правой притоке Ингула

сл.Стратемировича, ш.Груской и сл.Маркова

сл.Грузская

сл.Савича, Микулина, Трофимова, Добровольского,

по речке Сугаклеи Каменоватой вниз от верховьев до впадения в Ингул

Титова, Беляева, Белого, Острожецкая

(при р.Бобринец) и Алексеева

12

13

при речке Громоклее, правой притоке Ингула

в верховьях речки Саксагани, левой притоки Ингульца

хутор в урочище Вербовое

сл.Вербовая и Касперова (при устье Громоклеи)

м.Саксагань, ниже – почта в урочище Терны

сл.Комисаровка и г.Саксаганской

Херсонской уезд

Славянской уезд

на левом берегу Ингула от границы с Ингульским уездом вниз до устья реки

вдоль правого берега Днепра вниз от реки Суры до Базавлука

зимовник Прокопов, хутор Порожинского и безы-

Ненасытицкой ретранжамент, крепость Славянск,

сл. Волошская, ретранжаменты Ненасытной,

менные у Балацкого озера и в урочище Покрышка

коса Бурная (в низовьях Ингула)

сло бо да при Никином перевозе, г.Покровской при

Лычной, крепость Славенская против Каменного

от устья Ингула вниз по Бугу, берегом Лимана и Днепра до устья Ингульца

р.Чертомлык и почта (вверх по Базавлуку)

Затона и г.Покровской при р.Чертомлык

при устье Ингула справа – крепость

при устье Ингула справа – крепость Новогригорь

в верховьях речки Каменки (Томаковки), правой притоки Днепра

Новоалександровска, коса Цветкова, Балабанова,

евская, коса Осницкая, Павлова, Балабанова, Кривая,

от устья к вершине зимовники Петра Лисого, Корнея

Крывая, Жаркая, Русская, Нижние и Верхние

Русская, Нижние и Верхние солонцы, город-крепость

Кирпаня, Кирила Севця, Фомы Слепого, Данила

солонцы, город-крепость Херсон

Херсон

Всытка, Матвея Мягкого, полковника Стропалого,

сл.Савицкого (в верховьях Суры Камышеватой)

по речках Висуни, Доброй и Березнеговатой вниз до впадения в Ингулец

Логинов, Яцка Порога, Артема Куприянова, Власа

зимовники Степана Пешего, Дениса Товстонога,

Кривого и Василья Шерстюка

атамана Антона Салавоня, Антона Присовки и

Кизикерменской уезд

могилы Диплекатые

вдоль правого берега Днепра вниз от реки Базавлук до устья Ингульца

в Кинбурнском округе на левом берегу гирлов Днепра и Днепровского лимана

крепость Кизикермень, при ней Голая пристань

крепость Кизикермань, при ней Голая пристань

сл.Алешки против Херсона, при ней Голый перевоз, против Херсона - Голый перевоз, сл.Колпаковка при

на левом берегу Ингульца вниз от границы с Саксаганским уезом до впадения в Днепр

у речки Збуревки - Збурьевской ретраншамент и

Збурьевском заливе и крепость Кинбурн на мысе

почта в урочище Кривой Рог и зимовник войск.

крепость Кинбурн на мысе против Очакова

против Очакова

старшины Логина Мушенского, ниже – Кирила

при устье Саксагани слева сл.Нагайцова, возле

Ингульской уезд

Шевца, Василья Чорного, Ивана Пономаря и почта,

Давидова брода или Бекейского – урочище Белые

на левом берегу Ингула вниз от Елисаветградского уезда до границы с Херсонским при устье Громоклеи

Ивана Плюваня, Василья Положешного и Давидов

Криницы

зимовники Павла Рогозы, Онуфрия Диченка, Давида

брод

Белого, Яцка Тонконога, Степана Кривого, Ивана

Передеря, Петра Харона, Давида Гуртового, Остапа

сл.Нелюбова и Перепелина (ниже Ингульска)

Примітка: в описі карт правобережної частини Новоросійської губернії 1778 і 1779 виділено іншим

Басараба, Петра Сухого, Тараса Глухого, Панаса

шрифтом наявні відмінності у складі зазначених поселень та інших об’єктів, що дає певне уявлення про

Куцого, Омелька Киннаша и Ивана Сушка

хід заселення краю у другій половині 70-х років ХVІІІ століття, а також можливість оцінити загальну

інформативність карт. Зокрема, не дивлячись на певні вади картографічної техніки, окремі викривлення

на речке Каменке, левой притоке Ингула

у передачі назв, на карті 1778 року більш повно зафіксовані наявні на той час слободи та інші залюднені пункти,

м.Ингул (при устье), выше – сл.Куцковка

г.Ингульской (при устье), выше – сл.Куцовка

незалежно від градації їх розмірів, що слугували одним із головних критеріїв для зазначення поселень на карті

на речке Березовке, левой притоке Ингула

1779 року, хоча до неї потрапило також і кілька вже не існуючих сіл та колишніх ретранжаментів.

сл.Попова (в верховьях) и Осипова

в верховьях речки Верблюжки и на правом берегу Ингульца вниз от границы с Елисаветградским уездом

Особливо цінною є інформація карти 1778 року про локалізацію запорозьких зимівників, які до масового

сл.Верблюжка и зимовник Савки Цыбодриги

сл.Верблюжка и Александрова (при границе)

заселення державних і приватних слобід продовжували залишатися досить поширеною формою поселень на

при речках Боковой, правой притоке Ингульца

території ліквідованої Запорозької Січі та приєднаного кута між Бугом та Дніпром. Багато з них відомі ще за

реєстрами кінця 60-х – середини 70-х років, що збереглися в Січовому архіві. Окремі відомості про запорозькі

зимовники Григория Задены, Петра Горбенка, Антона

зимівники містять також документи початкового етапу роздачі земель на теренах колишньої Запорозької Січі

Козельского, Ивана Однувола, Ивана Коваля, Корнея в верховьях сл.Прожога, Бойкова, при Боковеньке –

(з 1776 року), які, зокрема, збереглися у фондах Державного архіву Херсонської області. Але поступово

Чорного, Василья Тесли, по р.Боковеньке – Григорья

Закурдеева, Трандофилова, Пантазия, Увалова

кількість таких згадок зменшується, особливо після запровадження серії заходів для переведення мешканців

Жила у почты и Григорья Белченка

зимівників у новозасновані державні слободи. У багатьох випадках осадчими таких слобід ставали саме колишні

Саксаганской уезд

господарі зимівників – запорозькі козаки та їх старшини, відомості про яких не важко відшукати серед нижче

вдоль правого берега Днепра вниз от речки Самоткани до речки Суры

опублікованих планів їх заселення та даних про стан роздачі земель за перші 5 років після початку колонізації

сл.Алексеева, Шапаренка, Турковского, Соснова

сл.Григориевская, Алексеева, Романково, Каменское,

Запорозьких вольностей.

очевидно Шошинова, Романково, Каменская,

Трутузное, Карнаухова, Торамская, м.Новой Кодак,

Третузная, Корноуховка, Тарамская, Новой Кодак,

сл.Половицка, Чаплино, ретранжамент Каменской и

Зокрема, на картах як 1778, так і 1779 років, крім прізвищ власників приватних слобід згадуються

Половицкая, Старой Кодак

сл.Старой Кодак

і новозасновані державні слободи (зазначені переважно за іменами їх осадчих): Губівка, Осипова, Прожога

при речке Суре, правой притоке Днепра

(Бокова), Острижецька (Бобринець), Нагайцева (Кривий Ріг). Імена своїх першозасновників зберегли також

сл. Игната Трибуза и зимовник Ивана Бойка

сл.Савицкого, Маламы, Алексеева, Бучинская

осаджені в останні роки існування Запорозької Січі слободи Куцівка (полковник Інгульської паланки Панас

в верховьях речки Базавлука, правой притоки Днепра

Куций), Петрова (запорозький старшина Петро Старий*), а також більшість поселень арнаутських команд

урочище Коржевые могилы

сл.Политики, на запад – урочище Бугры Коржовы

та Вербованого козачого полку на лівобережжі Бугу, хоча при їх заселенні навесні 1775 року спеціально

уповноважені осадчі не призначались. Не виключено, що на карті 1778 року в назві слободи Гната Трибуза при

вдоль левого берега Ингульца вниз от границы с Крюковским уездом

річці Сурі збереглося ім’я осадчого Волоської слободи, яка мала б бути згадана у цьому районі.

сл.Петрова, зимовники Аниска Тарана (при устье

Зеленой) и Петра Видьмы (ниже устья Желтой)

сл.Петрова

Осадчим запорозької слободи Комісарівки (на карті відображена також однойменна пікінерна слобода**) в

при речке Жолтой вниз от границы с Крюковским уездом

опублікованих документах згадується Панас Таран (Эварницкий Д.И. Источники для истории запорожских

зимовники Петра Попки, Гаврила Белого, Павла

козаков, т. ІІ. – Владимир, 1903, с. 2055-2056). Фактично це було одне село, до округи якого входила також

Плисковского, Ивана Ленного и почта

сл.Волочаева, Витенштеинова

значна територія, відмежована в Саксаганському повіті з земель колишнього Запоріжжя.

14

15

Більш конкретні відомості щодо осадчих державних слобід на теренах колишнього Запорожжя зустрічаються в

переважно чоловічого населення забезпечували промисловики та відкупщики.

матеріалах Херсонської губернської креслярні (ДАХО), в описах втрачених справ Новоросійської губернської

канцелярії (ДАДО), окремі з копій яких збереглися в фондах Н.Полонської-Василенко (НА ІІУ НАН), де, зокрема,

Серед давніх запорозьких слобід на березі Дніпра на рубежі 80-х років з’являються хутір Аули біля слободи

згадуються осадчі слобід Лозоватки – Павло Проценко, Кривого Рога – Павло Нагаєць, Широкої – Григорій

Романково і слобода Сухачівка біля Тарамської слободи, вперше зазначені на плані ріки Дніпра 1780 року

Письменний, Шестерні – Іван Шпак (ДАХО, ф. 14, оп.1, спр. 79); слободи Губівки – Степан Губа і Степан

прем’єр-майора Арапова (ІК НБУ, інв. № 17371). Якщо з виникненням хуторів біля багатолюдних слобід більш

Кравченко (там же, спр. 45; ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 565, п. 526), слободи Гурівки – Роман Гура, колишній

менш все зрозуміло, то поява нової слободи могла опиратися лише на офіційний дозвіл влади, прямих свідчень

поселенець слободи Маржанівки (там же, спр. 569, п. 364; НА ІІУ НАН, оп. 2, спр. 145, арк. 28; ЦДІАК України,

якого відшукати не вдалося. Можливо у певній мірі це пов’язано з організацією лоцманської служби та початком

ф. 229, оп.1, спр. 358, арк. 185), слободи Бокової – Федір Прожога (там же, спр. 573, п. 275), слободи в Тарасовім

у цьому регіоні робіт з розчистки русла Дніпра.

Куті - Олейников (там же, спр. 574а, п. 146, 525), слободи Вербової – Колодєєв, який у 1783 році просив про її

переведення в інше місце (там же, спр. 567, п. 1361), слободи при Великій і Малій Тернівці в Кизикерменсткому

Д.Яворницький без посилань на конкретні документи називає серед першозасновників Сухачівки запорожця-

повіті –Прокіп Кравець (НА ІІУ НАН, оп. 2, спр. 146, арк. 282), слобід Саксаганської – Степан Шапошников,

чумака Івана Сохача (Д.И.Эварницкий. Запорожье в остатках старины и преданиях народа. – К., 1995, с. 61).

Великих Тернів – Йосип Невмивака, Веселого Кута (при Кривому Розі) – Нагаєць (там же, оп. 2, спр. 145, арк.

З документальних джерел останніх часів Запоріжжя в Кодацькій паланці були відомі два Сохачі: Петро і його

36).

молодший брат Максим, вихідці з Келеберди, що проживали у 1756 році у Новому Кодаку, а в 60-70-х роках

значились вже як жителі десятку Ведмедівського в Чаплінській Кам’янці біля Старого Кодаку. Під час російсько-

Осадчим слободи Бобринцевої за офіційними документами з 1777 року був прапорщик Островський (НА ІІУ

турецької війни за їх проханням вони були переведені з посполитого в козачий стан (ЦДІАК України, ф. 229,

НАН, оп. 2, спр. 145, арк. 57; ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 90, арк. 2). Йдеться про колишнього запорозького козака

оп. 1, спр. 16, арк. 224 зв.; спр. 223, арк 84; спр. 279, арк. 135). За сповідальним розписом Святомихайлівської

Василя Островського, який в реєстрах Переяславського куреня значився Василем Острижським (ЦДІАК України,

церкви Старого Кодаку 1766 року у сім’ях обох Сохачів серед синів Івана ще не було (там же, ф. 127, оп. 1017,

ф. 229, оп.1, спр. 246, арк. 64, 93). Звідси на карті 1779 року маємо на місці Бобринця Острижецьку слободу.

спр. 9, арк. 41). Цікаво також, що з часу появи Сухачівки на місці сіл Чаплі і Чаплінської Кам’янки згадується

лише село Кам’янка (пізніше – Лоцманська Кам’янка), що могло бути пов’язане з переселенням частини їх

Право на осадження слободи Осипової на 100 дворів при річці Березівці за указом Новоросійської губернської

жителів у добре знайомі Сохачам місця біля Нового Кодаку.

канцелярії від 06.11.1776 отримав фаміліат із Петриківки Єлисаветградської провінції – Семен Осипов (ДАХО,

ф. 14, оп. 1, спр. 3, арк. 51), якого пізніше очевидно замінив прапорщик Устинов і в подальших планах на цьому

Додаток 1:

місці бачимо вже слободу Правоберезівську (пізніше – Устинова).

Ордер Коша Запорозької Січі 1772 року запорозькому старшині Петру Старому

на осадження слободи над річкою Інгульцем

Аналогічна ситуація склалася і з осадженням слободи на 100 дворів при Базавлуці відставним прапорщиком

Кузьмою Аристарховим, який отримав таке право за указом від 14.11.1776 (ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 3, арк.

Из Коша Войска Запорожского нызового товаришу куреня Джереловского Петру Старому.

55), але очевидно не справився із взятими зобов’язаннями і був замінений вахмістром Максимом Шолоховим,

Ордер

який з 1779 року отримав чин прапорщика (ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 565, п. 699). За самою ж слободою

Многие Войска Запорожского низового козаки, что неимея собственных своих отческих и других каких наследных

вже через короткий проміжок часу закріплюється назва Шолохової. Щодо Аристархова, його було очевидно

земель, оженясь в Польской областы, Малой России и в других краях выходят по женитьбе своей на Землю

позбавлено також права мати власний земельний наділ і кілька його підданих за пізнішими описами числились

Войска Запорожского и что намеревают заводить принадлежащие к ведомству своему хозяйств, то и просят им

при землеволодіннях сусідніх власників (див. док. ?).

на запорожских землях отводу им особливых на поселение мест. Поскольку определено им на землях Войска

Запорожского нызового по сей стороне реки Днепра над речкою Ингульцем на устье Бересняговатой селиться

Крім того, в документах за 1778-1779 роки зустрічаються імена осадчих Григорія Чудного в Інгульському

слободою, а Вам предлагается как таковых оженывшихся уже запорожских козаков, так и выходящих ис Польщы

повіті (ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 573, п. 317), за 1780 – Панька Оненка (повіт не зазначено), Яворського

и других краев вольных людей над речкою Ингульцем в означеном урочище на усте Береснеговатой на земле

в Новопавлівському повіті (там же, спр. 754а, пп. 307, 328), для зв’язку яких з осадженням конкретних слобід

Войска Запорожского селить слободою и разселивать их в той слободе порядочным образом линейно, заводя при

приведених у описах відомостей явно бракує. Як і в цілому вищезгаданий перелік осадчих є далеко не

том тем новопоселившимся Войска Запорожского козакам принадлежащие к домашнему их хозяйству всякие

повним. Навіть у рік ревізії населення 1782 року складалися реєстри колишніх запорізьких козаків, бажаючих

економические потребносты, что же принадлежит до других земель около того Ингульця и других мест, то даби

переселитись у слободу Томаківку (ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 575, п. 279).

посторонныя неподчиненные Войска Запорожского в оние невлазилы и никак не корыстовались и своего скота

не продовольствовалы, всеми силамы защищать и недопущать, а в случай чего, подавать свои сведения прямо

Як свідчать матеріали згаданої ревізії, багато із запланованих державних слобід залишилися не заселеними

в Кош, и быть как самим Вам, так и той новопоселенной слободе до дальшего разсмотрения под единственным

(Лусканева, Єврейська, Аврамова, Садкова, Боброва, Сагайдака тощо), а початково відведені для них землі

ведением Коша. А полковникам и другим старшинам Войска Запорожского без ведома Коша неинтересоваться и

перейшли у приватне володіння високих сановників (Корабельна, Тарасовий Кут, Привольна при Томаківці,

препятствия Вам никакова нечинить, для чего и сей открытой лист дан з Коша над Жолтенькою речкою в обозе.

Базавлуцька, Омелова, Грушівка, Великі Терни, Нижня Кам’янка та ін.). Можливо на початку таке володіння

1772 году априля "28" дня.

вважалось чисто номінальним, за принципом шефства, поширеного серед армійських полків. Але вже після

/відбиток печатки/Атаман кошовий Петр Калнишевский с товариством.

ревізії населення жителі таких слобід були чітко закріплені за своїми реальними власниками.

ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 288, арк. 14.

З 1780 року починають заселятися слободи спеціально визначених категорій поселян: старообрядців

Примітка: на звороті ордера, який має сліди пізніших правок (можливо на його заміну був виданий новий, з

(Привольна), іноземних переселенців (Шведська, Албанська, Корсіканська, Хортицька), відставних солдатів

дещо уточненими повноваженнями у зв’язку з утворенная тут Комісарівської паланки) зазначено: "Быть же Вам

(Олександрівська, Константинівська, Павлівська і Мар’їнська), у яких функції осадчих виконували здебільшого

и оселяемой Вами слободе единственно под ведением Коша В.З. до дальнейшего нашего разсмотрения".

виборні особи (старости чи атамани), в зобов’язання яких входило насамперед організоване переселення

Пізніше, з весни 1774 року, при слободі Петровій на основі арештованого млина жителя пікінерної слободи

відповідних категорій поселян. Діяв також інститут наглядачів ("смотрителей") з числа військових. Очевидно

Верблюжки Савки Себера, збудованого при Інгульці у межах території Запоріжжя, кошовим атаманом Петром

не призначалися осадчі також у поселеннях, які виросли на місці давніх козачих промислів та перевозів на

Калнишевським було влаштовано греблю (див. ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 354). Деяких змін зазнала

берегах Дніпро-Бузького лиману (Орош, Балабанова, Станіслав, Кизій Мис), де організацію умов проживання

також конструкція млина, який після ліквідації Січі у відомостях арештованого майна кошового атамана

__________________________________________________________________________________________________________________________________

значився "о трех колах, дву мукомольных, а третье толчее о 6 ступах" (див. Н.Полонська-Василенко. Запоріжжя

* Серед небагатьох документів Коша Запорозької Січі, якими скріплювалися права на осадження нових слобід у межах Запорозьких Вольностей, у метеріалах Січового архіву зберігся ордер Петру Старому. Враховуючи унікальність документа, його повний зміст приведено у додатках до цієї

ХVІІІ століття та його спадщина. – Т. І. – Мюнхен, 1965, с. 204).

примітки

** З однаковими назвами на карті 1778 року зазначені також дві Верблюжські слободи (пікінерна і запорозька), за першою з яких згодом закріпилася

назва Чечелівки (від імені колишнього сотника слободи). На жаль, з’ясувати ім’я осадчого запорозької слободи Верблюжки нам не вдалося. Не виключено, Як і слободу, осаджену Петром Старим, млин і греблю Петра Калнишевського з часом також почали називати

що як і у випадку із осадженням слободи Куцівки, ці функції з 1773 року покладалися Кошем на полковника Григорія Поповича, призначеного для управління

Петровими, але не дивлячись на спільну назву, ці антропоніми є різними за походженням. При роздачі запорозьких

утвореною в цьому регіоні Комісарівською паланкою.

16

17

земель колишній осадчик слободи Петрової Петро Старий отримав власний земельний наділ при річці Зеленій,

доношение от арнаутской команды прапорщика Ивана Селистрина об отводе земли под слободу

де ним була заселена також приватна слобода Надіївка (в тогочасній вимові – Надеждовка).

24.05.1776

на 25 дворов в дачах бывших запорожцов в урочище Солоной в гору /от/ Мечета близ Великого

шляху идочого в Сеч над речкою Еланцем, да в урочищи зимовника бывшого козака Дуба над

Додаток 2:

речкою Громоклеею на ингульскую сторону под слободу ж на 50 дворов (спр. 17, арк. 20)

Деякі згадки про запорозькі зимівники другої половини 70-х років ХVІІІ століття у документах

доношение от Вербованного казачьего полку полкового писаря Якима Порожинского и хоружого

Державного архіву Херсонської області (ф. 14, оп. 1 – Херсонська губернська креслярня)

28.06.1776

Прокопа Виноградского об отводе земли под хутор на 30 дворов в дачах доставшойся России

по мирному трактату от Порты Отоманской по реке Великого Ингула при зимовнике Василя

Волошина в урочищи балки Грушковатой (спр. 17, арк. 22, 33)

дата

документа

стислий зміст мовою оригіналу та відомості про архівну справу у фонді № 14

доношение от Вербованного казачьего полку есаула Матвея Сущенка и сотника Ивана

Колесниченка об отводе земли под хутор на 25 дворов в дачах доставшойся России по мирному

доношение из Новогригориевки от арнаутской команды капитанов Евфима Писаревского

28.06.1776

трактату от Порты Отоманской по реке Великого Ингула при зимовнике бывшего запорожца

и Марка Попатенка об отводе земли под слободу на 100 дворов и под мельницу на 4 двора по

Остапа Сукура в урочище Покришки (спр. 17, арк. 23)

течению реки Буга ниже Гарда в урочище Кременчуке (под доношением подписались команды

13.03.1776

арнаутской жители деревени Сокол капитаны Петра Грузинской, Апостол Чока и Иоан Роторян,

доношение от Вербованного казачьего полку есаулов Романа Романовича, Федора Журинского

арнауты Стан Пушкаш, Ерго Терзиузлу, Ион Вызирян, Нан Размерыца, Войко Богатов и Тодор

28.06.1776

и хоружого Михайла Гринки об отводе земли под хутор на 30 дворов в дачах доставшойся

Доброжан, протчие жители, а вместо их неграмотных руку приложил арнаутской капитан

России по мирному трактату от Порты Отоманской по реке Великого Ингула при зимовнике

Марко Попатенков марта 14 дня 1776 года) (спр. 17, арк. 39)

бывшого запорожца Прокопа Тарана (спр. 17, арк. 24)

доношение секунд майора Пулевича об отводе земли в дачах бывшего Запорожского войска в

доношение от Вербованного казачьего полку сотников Василя Куцюби и Данила Орленка об

урочище ниже Филонова брода у зимовника Черного Герасима по обе стороны речки Ингула

28.06.1776

отводе земли под хутор на 25 дв. в дачах доставшихся по мирному трактату от Порты Отоманской

29.03.1776

под слободу на 50 дворов, тож и при урочище речки Арбузыней на 20 дворов под хутор, да в

по реке Великого Ингула при балке Бабельовой от устья Громоклеи (спр. 17, арк. 25)

урочище Овечий брод понад речкою Вильшанка, где оная упадает в реку Буг, на мельницу и 4

указ* по доношению архипелажского острова уроженца грека Виктора Анагностия Фарьереса

двора (спр. 8, арк. 9)

11.09.1776

/Герарда – спр. 275, арк. 18/ об отводе к заселению слободы на речке Громоклее по правой

доношение Волоского гусарского полку от капитана Гаврила Антонова об отводе земли под

стороне между бывшего турецкого мечета и запорожского бывшего полковника Ткачика хутора

04.04.1776

слободу на 25 дворов в дачах бывшего запорожского козака Грицка Парензеилового над речкою

на 50 дворов земли (спр. 10, арк. 17)

Еланцем в дальности 10 верст от реки Буга (спр. 17, арк. 3)

указ по доношению бывшего запорожского козака Степана Зализняка, коим просит об

доношение от арнаутской команды прапорщика Михаила Макрыпуля об отводе земли под

24.09.1776

отмежевании ему в бывших запорожских дачах при речки Комишеватой Сугаклеи по течению

04.04.1776

слободу на 50 дворов в дачах бывших запорожских козаков в зимовнике Ефима Черемиза да

оной с правой стороны, где его, Зализняка, зимовник стоит, под заселение в 25 дворах слободы

Аврама Сикуры в урочище над речкою Громоклея (спр. 17, арк. 5)

земли (спр. 10, арк. 7)

доношение от арнаутской команды прапорщика Ивана Паланчанина об отводе земли под

12.10.1776

прошение елисаветградского купца Ивана Никулина об отводе земли на 25 дворов в Ингульском

уезде при реке Березовке в запорожских дачах (спр. 11, арк. 20)

04.04.1776

слободу на 50 дворов в дачах бывших запорожских козаков зимовника Дмитрия и Ивана

Илиевых куреней Титаривского и Иванивского над речкою Еланцем в урочище Озерище (спр.

доношение от Вербованного казачьего полку сотника Василя Куцюбы об отводе земли под хутор

17, арк. 7)

13.10.1776

на 25 дворов в дачах доставшихся по мирному трактату от Порты Отоманской по реке Ингулу

доношение от арнаутской команды прапорщика Крысте Курьяковича об отводе земли под

ниже Широкой балки при зимовнику бывшого запорожского козака Белого (спр. 17, арк. 25)

20.04.1776

слободу на 50 дворов в урочище бывшего Запорожского войска зимовника козака Левка

доношение из м. Новопетровска премьер майора Каспарова об отведе в запорожских дачах на

Щербины над речками Еланец и Солоная (спр. 17, арк. 12)

….12.1776

реке Громоклее при урочище Пещаный Брод ниже Мечета земли для устройства мельницы

доношение от арнаутской команды прапорщика Стефана Лазоревича об отводе земли под хутор

(спр. 11, арк. 3)

…05.1776

на 25 дворов в дачах бывшего запорожского козака Коваля зимовнике в урочище над речкою

доношение премьер майора Каспарова об отводе в запорожских дачах на реке Ингуле в урочище

Громоклеею (спр. 17, арк. 14)

09.12.1776

при запорожском зимовниках Бурносова 30-ти и Полового 30-ти ж дворов под слободу, а также

доношение от арнаутской команды прапорщика Диордия Груича об отводе земли под хутор на

при устье речки Громоклеи около Мечета хутора на 25 дворов (спр. 11, ак. 4)

…05.1776

25 дворов в дачах бывшей запорожской в урочище Малой Гарбузинке, где зимовник бывшего

указ по доношению полковника князя Баратова об отводе по реке Мертвых вод бывшого

запорожского козака Косты (спр. 17, арк. 16)

07.04.1777

запорожского полковника Сухины зимовника из участка отведенного ротмистру Скаржинскому

доношение от арнаутской команды прапорщика Гаврила Кисича об отводе земли под хутор

на сто дворов земли с платежем со дня отводу, поземельных денег (спр. 29, арк. 10)

…05.1776

на 25 дворов в дачах бывших запорожцов, зимовнике Грицка Огира и Ивана Овшы в урочище

указ по доношению Елисаветградского пикинерного полку секунд майора Звенигородского об

Мечета и Каменного моста над речкою Громоклеею (спр. 17, арк. 17)

21.07.1777

отводе ему в бывших Запорожских землях на речке Боковеньке по течению с правой стороны,

доношение прапорщика Теодора Пановича об отводе земли под слободу на 25 дворов в дачах

где зимовник бывшего запорожского полковника Сухины, от устья балки Скотоватой вгору по

…05.1776

бывшей Запорожской Сечи в урочищи на Ермоклеи, где Михайла Семенова зимовник, на одной

речке Боковеньке под овечий завод 1500 дес. земли (спр. 28, арк. 21)

стороне (спр. 17, арк. 18)

указ по доношению арнаутской команды прапорщика Пановича об отводе ему земли на 25 дв.

доношение от арнаутской команды порутчика Гаврила Паликуты об отводе земли под слободу

29.07.1777

в урочище Озерище на запорожских землях пониже балки Беды по реке Громоклее по течению

07.05.1776

на 50 дворов в дачах бывших запорожских в урочище на Ингуле выше Филонова брода

с правой стороны, где он и зимовник купил у бывшего запорожского козака (спр. 24, арк. 11)

Васюринского куреня зимовник Дыченков (оп. 5, спр. 37, арк. 15)

указ об уступке земли, отведенной под слободу кадету Ралиеву на 25 дв. и прапорщику

доношение от арнаутской команды прапорщика Диордия Дымитриевыча об отводе земли под

Стратимировичу на 100 дв. при устье р. Сугаклеи Камышеватой козаку Василию Островскому,

24.05.1776

хутор на 25 дворов в дачах бывших запорожских козаков в урочище зимовника Федора Вояка

12.08.1777

которого зимовник там стоит (Стратимировичу взамен отведена земля на речке Чорный Ташлик

повыше Мечета над речкою Громоклеею (спр. 17, арк. 19)

к Бешбайракам, Ралиев просил выделить землю по смежности к даче полковника Зверева и

раскольничей слободы Ровной) (спр. 28, арк. 17)

__________________________________________________________________________________________________________________________________

* Тут і далі йдеться про витяги з відповідних указів Новоросійської губернської канцелярії.

18

19

доношение об отводе секунд майору Ивану и порутчику Федору Лисаневичам в Ингульском

при речке Ингульце по течению с левой

24.10.1779

уезде на балке Боковеньке по течению с левой стороны подле зимовника Ялового земли под

стороны, где почта Акатого в 200 дворах

поселение слободы на 50 дворов (спр. 54, арк. 28)

во вновь полагаемую слободу Донскую

указ о переселении запорожцев, живущих по зимовниках в грубости и дикости, в слободы и об

при речке Ингульце по течению с левой

стороны и балок усть Донской и вершине

25.01.1779

условиях переселения (лес, льготы и т.п.); доношение Славянской провинциальной канцелярии

от 11.04.1779 о выполнении указа с предложением переселить козаков из зимовников в слободу

Кущевской Кобылен в 450 дворах

осадчика Шапошника, в Великие Терны и Кривой Рог (спр. 53, арк. 53).

при речке Днепре и устья речек Золотой и

указ по доношению полковника Булацеля об отводе ему под поселение слободы на 48 дв.

Ременой в 275 дворах

вместо бывших запорожских дач данной было бывшему запорожскому старшине, пример

при речке Днепре ниже Кизи-кирмена в

22.01.1779

майору Макару Нагаю Крюковского уезда при речке Самоткани по течению с левой стороны

шести верстах в 200 дворах

при балке Стенковатой под завод земли 1440 дес., после смерти его остающейся впусте, с тем

условием, чтоб состоящий на оной земле покойного Нагая зимовник оставался там же впредь,

по речкам Осокоровке,

Великой воды и Золотой

32

142

до определения (спр. 50, арк. 5)

балке

указ по доношению греческого купца Якова Пангала, желающего вывести в Херсонскую

при речке Днепре и балке Терновой в 200

Нижней и Вышней голо-

оных перевести и поселить

26.06.1779

провинцию из Польши и заселить подле козаков Марка Загороднего и Матвея Куприяна по

дворах

вы Носаковского

45

237

1

в слободе Омеловой

речке Малом Ингульцу на 25 дворов слободу (спр. 55, арк. 53)

Омеловой Каменке и до

усть Ингульца понад

34

199

Примітка: приведені відомості базуються лише на вибірково переглянутих документах із фондів ДАХО і далеко

Днепром

не претендують на їх повноту, яку могли б забезпечити анотовані описи відповідних справ, зокрема, пов’язаних

В Ингульском уезде при вер-шине речки

при речке Ингуле

25

186

35

з документами періоду діяльності Новоросійської губернської канцелярії та її Межової експедиції.

Березоватки по течению с правой сторо-

при речке Березовке

6

60

8

ны в 175 дворах

при речке Высуне

1

5

Відомості 1779 року про плани переведення зимівників колишніх запорозьких козаків у повітах

при речке Ингульце по течению с правой

при речках Боковой

6

37

16

Новоросійської губернії у державні слободи

стороны и балок Галаганки, Вербовой и

Боковенки

9

78

24

Зеленой в 200 дворах

Ингульце

10

94

23

РОСПИСАНИЕ

при речке Ингульце по течению с правой

с каких именно речек Славянского, Кизикирменского и Ингульского уездов бывших козаков и в какие именно

стороны в 100 дворах

слободы на поселение зимовники перевести

На подлинном подписались: воеводский товарищ секунд майор Федор Аврамов, капитан Иван Золотарев; свидетельствовал секретарь

Иван Бродский; регистратор Федор Афонагенов.

на каких речках сколько зимовников

НА ІІУ НАН, оп. 2, спр. 146, арк. 39-41. Копія Н.Полонської-Василенко з Дніпропетровського крайархіву,

В каких именно урочищах от

а в них число мужеска и женска полу душ:

ф. Новоросійської губернської канцелярії, зв. 131, спр. 4295.

Новороссийского губернатора

в какую именно слободу и

в них число душ

положено в приписаных уездах селить

с каких речек зимовники

каких именно речек

Примітка: приведений документ багато в чому доповнює відомі дослідникам документи про переселення

государственные слободы

переселять

зимовники

зимовники мужеска женска

колишніх запорозьких козаків із зимівників у слободи, опубліковані В.Бідновим за матеріалами архіву

Катеринославського губернського правління (зв’язка 56, спр. 57 на 117 арк.: "О своде бывших запорожских

В Славянском уезде при реке Днепре

при речках Тарасовке,

и устье речки Тарасовской и балки

Беленькой и части

150

оных перевести и поселить

зимовников и самих их в государственные слободы" // Беднов В. Материалы для истории колонизации бывших

Чирвыной в 150 дворов

Томаковки

в слободе Тарасовской

Запорожских владений. – Екатеринослав, 1914, с. 14-15, 39). Не відомо лише, чи Н.Полонською-Василенко

при речках Хортице, Не-

була використана ця ж справа, яка з часом могла змінити номер, чи інша, враховуючи, що за пізнішим описом

при речке Днепре и речке Томаковке и

насытицком и Вольного

справ фонду Новоросійського губернатора за 1778 рік серед його документів крім вищезазначеної (облікованої

урочища Кичкаса в 200 дворах

порогов и в остающие

209

оных перевести и поселить

в слободе Кичкасовой

за № 504 на 117 арк.) перебувала також аналогічна справа за №233 "О переселении запорожских козаков из

части Томаковки

зимовников в новые слободы и города" на 107 арк. Була також окрема невелика справа за № 525 на 6 арк. про

при речках Чертомлике,

дозвіл на перехід колишніх козаків за їх бажанням у приватні слободи (ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 573, арк. 39,

в город Славянск

Чирвиной Камянки в

188

650

32

оных перевести и поселить

86, 89 зв.).

плавнях и за Днепром

в городе Славянске

по речкам Базавлуке,

Наведені у документі відомості про зимівники у 3-х повітах у цілому співпадають з пізнішими даними про їх

при речке Базавлуке по течению с правой

Солоной по правую

кількість у цих повітах, опублікованими В.Бідновим за донесенням від 11 квітня 1779 року: у Слав’янському

стороны в 200 дворах

сторону Суры, Три-

110

369

63

оных перевести и поселить

тузновой, Грушевки и

в слободе Базавлуцкой

повіті – 657, у Кизикерменському – 247 (за В.Бідновим – 244), в Інгульському – 57 (разом – 961).

Комышеватой

при речках Базавлуке

Ордер князя Г.Потьомкіна секунд-майору Арапову від 30 квітня 1779 року з реакцією на методи

В Кизикерменском при речке Базавлуке по до устья

20

106

12

оных перевести и поселить

переведення жителів із зимівників у державні слободи

течению с правой стороны в 200 дворах

Камяной, Камянке,

в слободе Базавлуцкой

Жолтенькой, Грушевки

33

178

6

Ордер господину секунд майору Арапову.

при речках Каменке по обе стороны и

в Великом Куте и по

оных перевести и поселить

Жолтенькой в 250 дворах

речкам Терновкам

49

170

6

в слобо-дах Каменской

и Донской

Успехи в намерении жителей переселяющихся из зимовников в города и слободы по Вашему склонению их и

при речке Ингульце по тече-нию с левой

по их при том непринуждаемой воле приносят мне удовольствие потому, что в разсуждении таковых начатков

стороны, где почта Пономарева в 200

по Ингульцу при устье

уповаю я незадолго может совершится благонамерение о соединении их в одно жительство, для чего и апробую

дворах

Саксагана

34

247

все Ваши учреждения, но не можно, подает мне мыслить присланное от Вашего высокоблагородия расписание,

в котором в особой линейки написано в какую именно слободу и с каких речек зимовники переселять, нет ли

20

21

тут им какой неволи, на что я никак не шол, а предписал так как мыслил, чтоб то было по собственному их

Примітка: короткі відомості всіх трьох повітів були скріплені підписами воєводського товариша секунд-майора

изволению куда кто желает переселиться, в чем и настоять надобно однако, и как ныне переменяется прожект

Федора Аврамова, земського комісара секунд майора Івана Ляліна, секретаря Якова Живоглядова без відмітки

о крепости Славянской, на Лысой Горе, то потому и строения там никакого не начинать, а обращать оное в

про дату їх укладання. Дату містять лише копії використаного екстракту з відомостей Слов’янського повіту (11

Никитин, где будет укрепление, я для того и всех обще учреждений в новых землях отправлю отсель в скорости

квітня) та донесення Саксаганського повіту від 18 червня 1779 року (там же, спр. 145, арк. 36, 37). Враховуючи,

господина подполковника Синельникова, а до того в государственных вновь населяемых слободах к лучшему

що відомості зорієнтовані на відображення насамперед добровільного характеру переселення, як про це йшлося

надзиранию за переселяемыми людьми и порядочном строении, выбрав надежных из произведенных в чины

у вищеприведеному ордері Г.Потьомкіна від 30 квітня 1779 року, при визначенні часу їх укладання ми виходили

смотрителей, которые в воздавание за полученные ими чины должны усердствовать в переселении з зимовников

з датування більш пізнього документа, форма якого була типовою для всіх трьох повітів.

в слободы, их же должность будет как скоро кто из зимовника переселитца, то и давать тогда же знать об оном

комисару об исключении его из общих податей в силу прежнего моего предписания.

Всього у використаних відомостях ідеться про 792 господарів зимівників. У пізнішому донесенні полковника

30 апреля 1779 года, Санкт Питербург.

І.Синельникова від 26 березня 1780 року, опублікованому В.Бідновим, згадується про 865 господарів, бажаючих

переселитися. Не виключено, що були враховані також пізніше отримані відомості щодо Інгульського повіту.

АІІУ НАН, ф. 1, оп. 2, спр. 145, арк. 35. Копія Н.Полонської-Василенко з Дніпропетровського крайархіву:

Але не дивлячись на оптимістичні дані про бажаючих переселитися із зимівників у слободи, ці плани за тим

ф. Новоросійської губернської канцелярії, зв. 131, спр. 4295.

же донесенням І.Синельникова залишились практично не реалізованими і на початку наступного – 1780 року.

Досить повільними темпами відбувалося також заселення раніше заснованих державних слобід, що змушувало

Витяг з відомостей канцелярії Слав’янської провінції за червень 1779 року про бажаючих

губернську адміністрацію більш активно використовувати зовнішні джерела для їх залюднення, зокрема,

переселитись із зимівників у міста і державні слободи

переселення з-за кордону та більш обжитих регіонів губернії, де в цей час на перший план почали виходити

питання відсутності вільних земель, необхідності перерозподілу та цільового використання раніше наданих.

у них

Итого

Відомості Новоросійської губернської канцелярії 1780 року про виділення землі для поселення

ов

детей

ла

новопризначених державних слобід

а

в какое именно жилье

ен

(звание слобод)

о по

уезд

тник

а

жанок

хозяев

арищей

их ж

а

ег

ска

ска

на сколько

тов

№ в каких уездах

Вновь начначаеми дачи под государственные слободы

рабо

слу

енск

енск

обо

дворов

десятин

муже

ж

муже

ж

1

в Новопавловском

жидам под временное селение при речках Ингуле и устья Сугаклеи

Комышеватой и балки Верстьевой

200

12000

о

в город Славянск

213

319

368

49

26

6

2

926

57

983

2

при вершине речки Березовки по течению с правой стороны

175

10500

ог

в Нижне Тарасовскую слободу

150

116

445

52

43

18

3

754

73

827

3

при реке Ингуле по течению с левой стороны

200

12000

янск

в Верхне Тарасовскую слободу

100

68

274

45

32

9

1

474

55

529

4

в Ингульском

при реке Ингуле ж по течению с правой стороны и балок Галаганки,

в Кичкас

100

61

278

50

35

19

1

474

70

544

Вербовой и Зеленой

200

12000

Слав

а всего всех

563

564

1365

196

136

52

7

2628 255

2883

5

при реке Ингуле по течению с правой стороны

100

6000

в Терновату

28

8

83

10

129

6

при реке Ингуле по течению с правой стороны

100

6000

о

7

в Славянском

при реке Днепре и устья речки Тарасовки и балки Червиной

150

9000

ог

в местечко Новый Кайдак

1

5

6

при Яременой балке

35

3

140

1

149

8

при речке Базавлуке по течению с правой стороны

200

12000

9

при речках Каменка, по обе стороны, и Жолтенькой с правой стороны

250

15000

менск

при речке Ингуле, где почта Пономарева 26

24

140

192

ер

при урочище Грушовки

24

7

80

1

112

10 в Кизикерменском

при реке Ингульце по течению с левой стороны, где почта Пономарева

200

12000

Саксаганского уезда в Половище

1

7

8

11

при реке Ингульце ж по течению с левой стороны, где почта Окатого

200

12000

Кизик

при Церковном мосту

17

81

98

12

вновь полагаемую слободу Донскую при реке Ингульце по течению с

левой стороны и балок Усть Донской и вершины Кущевской Кобыльни

450

24000

Итого

134

42

536

12

724

при реке Ингульце по течению с правой стороны мало ниже устья

в город Славянск

2

2

2

13 в Херсонском

балки Крутенькой

200

12000

в местечко Новые Койдаки

3

3

3

14

при реке Буге, балки Ветевки и косе Балабановой и Кривой

200

12000

в местечко Саксагань

34

34

34

Вновь назначенные дачи под государственные слободы для воинских чинов

о

в Романовку

11

11

11

при реке Буге и устьи речки Корабельной по течению оной с левой сто-

ог

в Камянскую

4

4

4

1

роны под слободу Корабельную

200

12000

в Новопавловском

в Тарамскую

3

3

3

2

при реке Буге ж и речек Малого Ташлика и Гарбузинки под слободу

Гардовую

200

12000

саганск

в населяемую осадчим Павлом Нагайцем 3

3

3

при урочище Кривом Рогу

Сак

3

в Херсонском

при реке Ингульце по течению с правой стороны и устья балки Кру-

в Великие Терны

33

1

33

1

34

тенькой

200

12000

в Веселой Кут

1

1

1

4

при реке Днепре и речки Томаковки и урочища Кичкаса

200

12000

в Славянском

в Петрову

2

2

2

5

при реке Днепре и речек Тарасовки и Речища

200

12000

Итого

95

2

95

3

7281

6

при реке Днепре и устья речек Золотой и Кременной

275

16500

Коликое число при вышеозначенных пожелавших переселиться в слободы хозяевах их жен, детей, товарищей и

7

в Кизикерменском

при реке Днепре ниже Кизикермена в "6" верстах

200

12000

работников мужеска и женска полу за непоказанием в ведомости подкомиссарского правления знать неможна, а по

8

при реке Днепре и балки Терновой

200

12000

истребовании донесено быть имеет.

На подлинном подписано тако: генерал майор Николай Языков.

Складено за копіями Н.Полонської-Василенко //НА ІІУ НАН, оп. 2, спр. 145, арк. 38, 39; спр. 147, арк. 104.

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 53, арк. 58і зв. Копія з тогочасними правками.

Примітка: реєстр новопризначених державних слобід додано до указу Новоросійської губернської канцеля-рії

22

23

від 30 липня 1780 року про його направлення до відома канцелярій Єлисаветградської і Слав’янської провінцій.

Славянской Херсонской воеводской канцелярии и Межевой експедиции, также и ему, секунд майору Черникову

указами предложить, августа 31 дня 1780 году.

Виділені під поселення земельні ділянки не містять вказівки про назви передбачених до заселення

державних слобід, які без особливих ускладнень можна відшукати як у попередніх відомостях 1779 року, так

Подлинной подписали: Василий Нелюбов, секретарь Иван Бродский.

і у більш повній відомості земельних роздач у шести правобережних повітах Новоросійської губернії 1781 року

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 7 і зв., 20 і зв. Копія.

(див. док. ??) виходячи з розміру земельних відводів та місця їх розташування. В той же час варто зазначити,

що вже через рік частина відводів, передбачених до заселення державних слобід, була передана у приватну

№ 4453. Указ Ея Императорского Величества самодержицы Всероссийской из Новороссийской губернской

власність, а на час ревізії населення 1782 року у державній власності з них залишилися не більше половини із

канцелярии здешней Межевой експедиции по указу Ея Императорского Величества Новороссийская губернская

зазначених у відомості.

канцелярия по рапорту секунд майора Черникова, коим представляет, что прошлого 780 года, августа 31 дня, указом

сей канцелярии веленно ему ж поселение государственных Елисаветградской провинции слобод Калантаевой,

Справа 1780-1782 років про переселення жителів Єлисаветградської провінції у новозасновані

Галагановой, Иваницкой, Веселого Кута и Гончарской по назначенному числу дворов переселить по лежащей

слободи при Херсонському тракті

от Кременчука до Херсона почтовой дороге при самых почтовых станциях, или в виду оных, со определенным

от Межевой експедиции землемером, но так тогда землемер к нему не приехал, да и к переселению людей по

№ 7452. Указ Ея Императорского Величества самодержицы Всероссийской из Новороссийской губернской

наступающему осеннему времени было неспособно, то он, Черников, рапортом того ж года от 25 сентября

канцелярии здешней Межевой експедиции. В некоторых Елисаветградской провинции государственных

сей канцелярии по изъясненным в нем обстоятельствам просил, дабы к тому переселению людей, и отводу

селениях поселилось столько жителей, что за превосходным с оных числом дворов против положенной под

окружных мест, и разбитью к построению домов линей, землемер прислан был по открытии сего году весны, но

каждое селение пропорции земли принуждены бывают не без основательности своей для хлебопашества, тож

оной и поныне туда не прибыл, к переселению ж показанных слобод назначенные по тому указу места, как уже

и сенокошения, заимствовать оную у разных владельцов. Как же в Славянской провинции много еще имеется

ярой хлеб посеян, наступило самое удобное время, и просит в силу прежнего // сей канцелярии определения о

земель незаселенных при хороших же для хлебопашества и скотоводства выгодах, особливо ж по Херсонскому

скорейшей присылке туда по той надобности землемера, ко снабдении его межевым инструментом и картою,

тракту, начиная от Курячей балки до самого Херсона, которой тракт по знатности его требует обзаселения

кому следует учинить подтверждение, дабы в переселении тех людей до наступления опять работ снятия хлеба,

людьми, где жители сверх достаточного употребления для хлебопашества и сенокошения и скотоводства

и сенокосов, не упустить удобного времени, и переводимые б люди до наступления того рабочего времени в

земли, могут иметь особливыя для себя выгоды, будучи в состоянии на месте для проежжающих, и особливо

постройке изб и дворов исправиться, и в новых местах к зиме к прокормлению скота сена заготовить, а потом и в

для промишленников, производить всему способную и с немалою прибелию продажу, то в разсуждение сых

распахании земли упражняться могли; а по справке оказалось в учиненном в сей канцелярии прошлого, 780 года,

обстоятельств Новороссийская губернская канцелярия имея разсуждение, и находя к соразмерному как для

августа 31 дня о вышеписанном переселении жителей определении, между прочим сказано: по препоручении

казенной надежности, так и, собственно, для жителей в заселении к постановлению посредством // по указу Ея

сего переселения секунд майору Черникову, имеет он, Черников, обще с межевщиком, которого ему от Межевой

Императорского Величества ПРИКАЗАЛИ: Елисаветградской провинции переселением перевесть жителей в

експедиции и определить, обозреть лично те места, назначив оные под поселение, и разбить на кварталы при

населяющиеся Славянской провинции по Херсонскому тракту государственные селения, а именно: Крюковского

самой Херсонской дороге, а буди где при дороге к поселению не сыщется удобности, то в недальнем от дороги

уезда из слободы Галагановки того ж уезда в Курячью балку, что в округе Жолтом, пятнадцать дворов, из слободы

разстоянии, так, чтоб имеющие быть селения казались в виду по дороге, и о висилке к майору Черникову

Калантаевой Саксаганского уезда в Лозовату, где осадчик Проценко, двадцать, да в Кривой Рог, где осадчик

межевщика того ж 31 числа под № 7452м указом здешней Межевой експедиции предписанно, но как с онаго мая

Нагаец, и там почти двадцать же дворов, из слободы Иванковец Кизикерменского уезда в Широку балку, где

в переселении жителей делается остановка, для того и приказали: в здешнюю Межевую експедицию послать

осадчик Письменный, дватцать, да в Шестерню, где почта, дватцать же дворов из слободы Веселого Кута, в

указ и велеть по получении указа зараз нарятить межевщика, и снабдя его инструментом и картою, отправить

Донскую дватцать дворов Елисаветградского уезда из слободы Гончарской, да Херсонского уезда в Ингульскую

ко секунд майору Черникову, приказав ему, чтоб он во исполнение прежнего определения сей канцелярии, для

дватцать же дворов, сие прописанного числа жителей на показанные места переселение поручить находящемуся

переселяемых по Херсонской дороге поселян, по обозрении секунд майора Черникава, назначил места, и оные

при Елисаветградской провинциальной канцелярии в должности воеводы секунд майору Черникову по

разбыл на кварталы, до того ж времени, покуда места на кварталы не будут разбиты, находился бы он при

известному и доказанному его к службе усердию и способности на ниже следующем основании.

Черникове, и Межевой експедиции исполнить по сему Ея Императорского величества указу. – Майя 20 дня 1781

года.

1е. В вышеписанные селения перевесть назначенное число жителей тех, кои по достаточнее и чрез переселение

с одного в другое место не почувствовали бы ни какого отягощения, // но паче охотнее склонились бы

Подленной подписали: Василей Нелюбов, секретарь Иван Бродской.

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 8 і зв., 19. Копія.

представляемым им на новых местах выгодами, которые им вразумительно внушить и сверх того, – 2е. Тем

жителям, кои по приглашению переселятся в назначенные места к лучшему обзаведению на новых местах

№ 4453. Указ Ея Императорского Величества самодержицы Всероссийской из Новороссийской губернской

экономиею, обещать льготы от всех повынностей на три года, а по усмотрению и более. 3е. Естли кто из тех

канцелярии здешней Межевой експедиции. Секунд майор Черников при поселении им в силу повеления

жителей согласится свои хаты на новое место перевезть, то в том им дозволить, а кто не согласится со оных хат

губернской канцелярии из разных Елисаветградской провинции селений во вновь поселяемых по Херсонс-кой

переходить, и захотят новые строить, то на построение оных отпустить им потребное число лесу из казенных

дороге селениях людей к выгоднейшему навсегда тех поселенных людей житию, и к скорейшему оных селений,

лесов без всякой заплаты. 4е. По препоручению сего переселения секунд майору Черникову, имеет он, Черников,

имеющих туда на жительство приходить людьми полному заселению за нужно исходимое признает:

обще с межевщиком, которого ему от Межевой експедиции и определить, обозрев лично те места, назначить

оное под селение, и разбыть на кварталы при самой Херсонской дороге, а буди где при дороге к поселению

1е. Против казенного селения Лозоватой с противного берега по правую сторону реки Ингульца земля назначена

не сыщется удобности, то в недальнем от дороги разстоянии, так, чтобы имеющие быть селения казались

в дачу прапорщику Бееру на пятьдесят дворов по реке Ингульцу такою ж шириною, как и под слободу Лозоватку,

в виду по дороге. 5е. По чинимым секунд майором Черниковым от присудственных мест и комисаров в случае

на коей никакого селения нет и еще неотмежованно и состоит впусте, та ж земля государственной слободе

какой надобности до переселения оных жителей требованиям, делать неприменное и скорое выполнение.

Лозоватой нужна для хлебопашества и пасби скота, тем более что естли останется за прапорщиком Беером или

6е. Оное переселение на вышеписанном основании начать в следующую осень, а естли на то время учинить

за кем другим и заведенно будет там, при самом берегу селение, то в таком, ближайшем только чрез реку месте,

оного неможно, то исполнить // пред будущею весною, уведомляя почаще о происходимом успехе губернскую

могут происходить между имы неспокойствия, а команде затруднения. 2е. Против селения Кривого Рогу по

канцелярию. 7е. Государственных селений осадчих Лозоватой – Проценка, Кривого Рога – Нагайца и Широкой

правую сторону реки Ингульца дача господина генерал майора Поливанова, на которой селения еще никакого

– Письменного призвав сюда чрез Славянскую провинциальную канцелярию, взять с них показание какой успех

нет, селения ж Кривого Рогу дача в разстоянии от селения вверх по Ингульцу // в девяти верстах перешла чрез

они имеют в заселении государственных слобод, и имеют ли в заселении впредь какую надежду, и подтвердить

Ингулец на правую сторону берега реки Ингульца и доходит даже до речки Боковой с Ингульского уезда на

им, чтоб старание к тому заселению действительно употребили. 8е. Касательно ж до владельческих дач, чрез

пятьдесят дворов, а потому к спокойнейшему ему, господину генерал майору и селения Кривого Рога землями

которые простирается Херсонской тракт, то к тем владельцам послать указы с предписанием, чтобы они

владению, и чтоб впредь между жителями обеих сторон по такому ж тесному чрез одну только реку соседству

в заселении взятых имы дач приложили старание и заводили бы свои селения при самом тракту, где удобность

сор не происходило, по просьбе осадчика Нагайца и той слободы поселенных и вновь переведенных поселян

есть, или вблизости от онога, о чем к точному по тому исполнению провинциальным Елисаветградской и

обоих сторон, к их выгодам способно те дачи господина генерал майора Поливанова против самого селения

24

25

Кривого Рога взять на двадцать пять дворов к слободе Кривого Рога, а вместо оной толико ж число земли

1500 десятин земли, а ему на место той дать при речке Боковой по течению с левой стороны против его дачи

дать ему, господину генерал майору, те дачи Кривого Рога на правую сторону реки Ингульца состоящей в

толикое ж число 1500 десятин. 3е. К селению Широкому против самого селения с правой стороны реки Ингульца

Ингулецком уезде. 3е. Селение Широкая поселяется при самом берегу реки Ингульца с левой стороны против

с дачи лейб гвардии // Преображенского полку сержанта Алексея Раевского под мельницу 240 десятин. 4е.

кой же берег кому в отводе назначен неизвестно и по присланной к межевщику, прапорщику Горбаненкову

К.селению Шестерне против самого селения с правой стороны реки Ингульца с дачи господина полковника

окопировке непоказанно, а по усмотрению его, Черникова, и по просьбе осадчика Письменного и переведенных

Соймона примежевать под мельницу 240 десятин и показать на карте сих прибавленных к вышеписанным

туда людей, необходимо нужно для выгоднейшаго оного селения жителей содержания, примежевать к Широкой

воинским селениям земель и посланными к прапорщикам Ивану Редылскому, Александру Лазареву и Ивану

с правой стороны берега реки Ингульца земли на двадцать пять дворов, а буды зачем того учинить невозможно,

Горбаненку ордерами веленно к оным примежевать, о чем оной Новороссийской губернской канцелярии сим

то под мельницу осадчика //Письменного, коей плотина прикосновение имеет, да и мельничной амбар построен

репортует и спрашивает на то в документе указа.

по берегу правой стороны реки Ингульца, как и на // плане значит, по крайности хотя на четыре двора двести

сорок десятин. 4е. Прописаной селению Шестерне берег по течению реки Ингульца кому в отвод назначен

Верно: регистратор Иван Савенков.

неизвестно, а к Шестерне против самаго селения необходимо с той, правой стороны берега нужно примежевать

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 11 і зв. Копія.

на двадцать пять или, насколько разсужденно будет, дворов земли, а когда та земля кому в дачу определенна, то

по крайности хоть на четыре двора и мельницу, за кою то селение в свое время и подлежащий платеж чинить

ВЕДОМОСТЬ

имеет, для того по указе Ея Императорского величества Новороссийская губернская канцелярия ПРИКАЗАЛИ: в

сколько и с каких Елисаветградской провинции государственных слобод поселян переведено к поселению

здешнюю Межевую експедицию послать указ и велеть учинить надлежащую выправку по картам и отводам под

по лежащему от Кременчуга до Херсона почтовому тракту в государственные ж слободы, и при каких

поселение земли и доложить оную соуместно с представлением секунд майора Черникова господину здешнему

урочищах оные состоят, значит под сим, и по приложенным планам с примечаниями, что сверх того к

губернатору, генерал майору и кавалеру Николаю Даниловичу Языкову, и затем, что по учинении выправки

фундаментальному тех слобод поселению и выгодному навсегда прожитию дополнить нужно.

окажется, и можно ль по представленным от секунд майора Черникова резонам от помянутых в представлении

его владельцов полагаемое им число десятин земли к казенным селениям примежевать, и естли от владельцов //

1е. Елисаветградской провинции из государственной слободы Галагановой по указу Новороссийской губернской

таковую часть земли отделить можно, то на место отделяемой от ных, откуда имеетца новую ж часть примежевать

канцелярии определенно перевесть Крюковского уезда в слободу Курячую балку пятнадцать семей, кое число

к надлежащему определению рапортовать в сию губернскую канцелярию, октября 30 дня 1781 года.

семей в ту слободу Курячую балку и переведенно; но когда туда люди пришли, то сверх того числа с той же

слободы Галагановой прибыл один поселенец, желающий быть в слободе Курячей балке, где он и оставлен на

Подлинной подписали: Емелиан Седнев, секретать Иван Бродский.

жительстве. Всего во оную слободу переведено шестнадцать семей.

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 9 і зв., 18 і зв. Копія.

Та слобода состоит Крюковского уезда в Елисаветградском пикинерном полку и называется Жолтая, в ней

найденно тридцать два двора поселенных, только непорядочно и исполнением в разстоянии от проезжей

№ 1078. Указ Ея Императорского Величества самодержицы Всероссийской из Новороссийской губернской

Херсонской дороги почтовой в двух верстах. //

канцелярии здешней Межевой експедиции по указу Ея Императорского Величества Новороссийская губернская

Приселяясь к тем дворам, и подаваясь к Большой Херсонской дороге, как на плане значит, к поселению домов

канцелярия по рапорту Межевой експедиции, коим представляет, что от его превосходительства, господина

показанны линеи и пройденны плугом, позначенны кварталы, и под церковь удобное место.

генерал майора и кавалера Николая Даниловича Языкова на доклад оной експедиции последовавший в силу

Положенные места дозволяют состоящую ныне при Курячей балке почту перенесть на вновь прожектерованное

указа сей канцелярии по репорту господина секунд майора Черникова, о примежевании к воинским селениям,

по плану место, и будет почта состоять при выгоднейшем месте при самой слободе в выду всего селения.

назначенным по Херсонской дороге земли, веленно:

Под сию слободу по ведомостям Новороссийской губернской канцелярии за роздачею разным людям к

поселению слобод состоит земли на четыреста сорок два двора, то и нужно сие место излишними в слободах

1е. К воинскому селению Лозоватой при реке Ингульце по течению с правой стороны против самаго селения

против отводной земли людьми приумножать на показанных линеях, и зделать, как на проезжей Большой

Лозоватой причислить данную в Ингульском уезде прапорщику Бееру землю три тысячи десятин, поелику

почтовой дороге, лучший вид селения.

оная им, Беером, не населена. 2е. К воинскому селению Кривого Рогу с правой стороны реки Ингульца против

2е.

селения взять с дачи господина генерал майора Поливанова на двадцать пять дворов тысячу пятьсот десятин

В слободе Лозоватой, где осадчик Проценко, в отводе земли на сто пятдесят дворов.

земли, а ему на место той дать при речке Боковой по течению с левой стороны против его дачи толикое ж число

В той слободе найденно при самом Ингульце по течению большой стороны построенных дворов семь, да особо

десятин. 3е. К селению Широкому против самого селения с правой стороны реки Ингульца с дачи лейб гвардии

недавно осадчиком Проценком введенных четыре семьи.

Преображенского полку сержанта Алексея Раевского дать под мельницу двести сорок десятин. // 4е. Селению

В ту слободу переведенно Елисаветградской провинции из слободы Калантаевой дватцать семей.

Шестерне против самого селения с правой стороны реки Ингульца с дачи господина полковника Соймонова

Сия слобода состоит между почтамы в Жолтой и Кривом Рогу, но от Большой проезжей почтовой дороги в

примежевать под мельницу двести сорок десятин и по назначении на карте сих прибавленных воинским

стороне, по примеру в пяти верстах. К поселению ж сей слободы при самой почтовой дороге нет удобного места

селениям земель посланным из оной експедиции прапорщикам Ивану Редилскому, Александру Лазареву и

и воды. //

Ивану Горбаненкову ордерами предписанно оное его превосходительства повеление выполнить, на что Межевая

Против слободы Лозоватой и самого селения с противного берега по правую сторону реки Ингульца земля

експедиция просит в документе указа, ПРИКАЗАЛИ: о учинении по вышеписанному здешнего губернатора

назначенна в дачу прапорщику Бееру на пятьдесят дворов по реке Ингульцу такою ж шириною, как под слободу

господина генерал майора и кавалера Николая Даниловича Языкова повелению исполнения, оной Межевой

Лозовату, на коей никакого селения нет, и еще неотмежованна и состоит впусте, а известно, яко прапорщик Беер

експедиции дать в документ указ, генваря 23 дня 1782 года.

ту землю уступил было статскому пример майору Михайловичу, которой за осмотром, что та земля гориста и

камениста, от приему отказался и данной на ту землю прапорщику Бееру билет предс-тавил в Новороссийскую

Подлинной подписали: Василий Нелюбов, секретарь Иван Бродский.

губернскую канцелярию, прося вместо оной другой земли; та ж земля к государ-ственной слободе Лозоватой

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 10 і зв. Копія.

нужна для хлебопашества и пасби скота, тем паче, естли она останется за прапорщиком Беером или за кем

другим, и заведенно будет также при самом берегу селение, то в таком самоближайшем, только чрез одну

В губернию репорт.

реку, соседстве, могут происходить друг другу обыды, а команде затруднения; даже по такой тесноте скота и

От 30 числа минувшего октября указом от оной канцелярии веленно по представленным от господина секунд

птиц усмотреть неможно, чтоб на соседную дачу переходить не могли, когда ж та земля под слободу Лозовату

майора Черникова резонам о примежевании к воинским селениям, назначенным по Херсонской дороге,

определится, то и состоять имеет под оною земли на двести дворов.

земли доложить здешнему губернатору, господину генерал майору и ковалеру Николаю Даниловичу Языкову,

3е.

и что повеленно будет, репортовать в оную канцелярию, во исполнение чего из сей експедиции от его его

Под государственную слободу Кривой Рог, где осадчик Нагаец, по ведомости Новороссийской губернской

превосходительства веленно следующее: 1е. К воинскому селению Лозоватой при реке Ингульце по течению с

канцелярии показанно земли на двести пятдесят дворов, а по делам межевщика, прапорщика Горбаненкова и по

правой стороны против самого селения Лозоватой причислить данную в Ингульском уезде прапорщику Бееру

приложенной к нему // с Межевой експедиции скопировке, значит земли на четиреста пятдесят дворов. В той

землю 3000 десятин, поелику оная им, Беером, не заселена. 2е. К воинскому селению Кривого Рогу с правой

слободе найденно поселенных при самом берегу с левой стороны реки Ингульца тритцать четире двора.

стороны реки Ингульца против самого селения взять с дачи господина генерал майора Поливанова на 25 дворов

К тому переведенно Елисаветградской провинции с государственной слободы Калантаевой дватцать три семьи.

26

27

К построению в той слободе дворов линеи плугом пройдены, и кварталы означении в прошлом 779м году

и питейными и другимы для проезжающих припасамы.

межевщиком прапорщиком Ивановым, от которого и план в Межевую експедицию подан, а потому определенным

ко мне межевщиком прапорщиком Горбаненковым, особого той слободы Кривого Рогу плана не деланно.

Подлинную подписал секунд майор Николай Черников.

По усмотрению ж, что в той слободе дворы поставлены не на самых линеях, то осадчику Нагайцу к построению

ДАХО, ф. 14, оп. 1, спр. 79, арк. 12-13і зв., 16-17 і зв. Копія.

впредь домов на самых линеях подтверждение зделанно, а по линеям под дворы коликами означенно.

Против сей слободы и самого Кривого Рога селения, по правую сторону реки Ингульца, дача господина генерал

Витяг з рапорту генерал-поручика П.Текелія від 29 серпня 1775 року про населення і устрій

майора Поливанова, на которой селения еще никакого нет.

Запоріжжя при ліквідації Запорозької Січі

Слободы ж Кривого Рогу дача в разстоянии от селения в верх по Ингульцу в десяти верстах перешла перешла

чрез Ингулец на правую сторону берега речки Ингульца, и доходит даже до речки Боковой с Ингульского уезда

Ведомость имениям и зимовникам бывшаго Запорожья и какое число в них душ.

на пятдесят дворов. //

А потому к спокойнейшему господину генерал майору Поливанову и слободе Кривого Рогу землямы владения,

По правую сторону Днепра:

и чтобы впредь между жителямы обоих сторон по такому же тесному, чрез одну только реку, соседству ссор и

команде затруднения происходить не могло, по просьбе осадчика Ногайца и той слободы поселенных и ныне

г. Сечь: церковь – 1; архимандритов – 1; иеромонахов и диаконов – 13; их служителей – 7;

переведенных поселян, обоим сторонам к их выгодам способно из дачи господина генерал майора Поливанова

жителей:старшин - 112

против самого селения Кривого Рогу взять на двадцать пять дворов к слободе Кривому Рогу, а вместо оной

козаков- 991

толикое ж число земли дать господину генерал майору Поливанову из дачи Кривого Рогу по правую сторону

разночинцов - 74

реки Ингульца, состоящей в Ингульском уезде.

-------

От слободы Кривого Рогу почта состоит в одной версте с половиною; но дорога, лежащая от почты из Херсону,

1.198

близ самого той слободы била, а когда полним числом дворов заселится, то дорога будет в самом селении.

Зимовников – 763; в них у промыслов холостых козаков - 8.684.

4е.

Поланок – 5; в них деревень – 18; церквей – 5; попов и дьяконов – 20;

Под государственную слободу Широкую, где осадчик Писменный, по ведомости Новороссийской губернской

канцелярии показанно земли на двести дворов.

козаков:

холостых

371

жен

детей

Итого

В той слободе найденно поселенных при самом берегу реки Ингульца с левой стороны шесть дворов.

женатых

790

793

859 м

658 д

3.100

Переведенно в слободу Широкую Елисаветградской провинции из государственной слободы Иваницкой сорок

поселян земледельцов и служителей

2.565

2.256

2.630

2.239

9.960

семей. //

Итого в зимовниках и деревнях*

12.430

3.049

3.489

2.897

21.845

Противный берег реки Ингульца по течению оного с правой стороны кому в отводе назначен неизвестно, и

по присланной к межевщику, прапорщику Горбаненкову скопировке не показанно, а по усмотрению моему и

А всего на правой стороне Днепра

13.628

3.049

3.489

2.897

23.063

по просьбе осадчика Писменного и переведенных туда людей, необходимо нужно для выгоднейшаго слободы

По левую сторону Днепра:

Широкой жителей обдержания, примежевать к слободе Широкой с правой стороны берега реки Ингульца земли

на двадцать пять дворов, а буде зачем учинить того невозможно, то под мельницу осадчика Писменного, коей

Монастырей – 2; в них монахов – 38.

плотина прикосновение имеет, да и мельничной амбар построен к берегу с правой стороны реки Ингульца, как

Поланок – 5; зимовников – 838; деревень – 27; церквей – 10;

и на плане значит, по крайности хоть на четире двора двести сорок десятин.

Херсонская почтовая дорога по самой улице слободы Широкой, коя и на плане значит, и состоит та слобода в

попов и дьяконов

31

29

30 м

28 д

118

средине почт, от Пономаревой в двинадцати, а от Шестерни в тринадцати верстах.

5е.

старшин

85

Под государственную слободу Шестерню, где осадчика еще нет, сколько под оную земли определенно, к

козаков:

холостых

1.143

межевщику Горбаненкову скопировки не присланно, а по ведомости Новороссийской губернской канцелярии

женатых

2.443

1.878

2.548

2.060

8.929

показанно под ту слободу земли на двести пятдесят домов.

поселян земледельцов и служителей

8.720

5.352

6.690

5.499

26.261

При том урочище, кроме построенного почтового дому и кременчуцкого купца Василия Черникина трактира,

а всего на левой стороне Днепра

12.460

7.259

9.268

7.587

36.574

никакого обивательского селения нет. //

А всего

26.088

10.308

12.757

10.484

59.637

Того купца Черникина самого не найденно, а работники его объявили, якобы тот трактир им, Черникиным,

из них желает выйти в Малороссию

4.106

откуплен в год за пятдесят рублей и, кроме его, никто горячим вином и другимы припасамы торговать не может,

остается

55.531

о чем из Новороссийской губернской канцелярии и указ ему дан.

В ту слободу переведенно Елисаветградской провинции с государственных слобод Веселого Кута, и пожелавших

Сборник антропологических и этнографических статей о России и странах ей принадлежащих,

с Уховки и Тонконоговки излишних против отводных под оныя земель, поселян сорок семей.

издаваемый В.А.Дашковым. Кн. 1. – М., 1868, с. 169-170.

По неимению при Шестерне осадчика, те переведенные люди, и чтоб поселенны были на показанных и плугом

пройденных линеях, препоручено той округи смотрителю Ковальчуку, о чем ему и сыскавшемусь с тех, вновь

Примітка: Не дивлячись, що видання присвячене правобережній частині Дніпра, для порівняння ця

переведенных людей за осадчого, Ивану Шпаку, наставления даны.

маловикористовувана дослідниками відомість нами відтворена повністю.

Противной берег по течению речки Ингульца с правой стороны кому в отводе назначен, неизвестно, а к слободе

Цікаво, що на правобережжі Дніпра було 5 паланок, проти традиційних 3-х (Бугогардівської, Інгульської

Шестерне, против самого селения необходимо с того, правой стороны, берега, нужно примежевать на двадцать

і Кодацької). Щодо 2-х інших, тут очевидно малися на увазі утворені в 1772 році Комісарівська і

пять, или на сколько разсужденно будет, дворов земли, а когда та земля кому в дачу определенна, то по крайности

хотя на четире двора к мельнице, за кою та слобода в свое время и подлежащей в казу платеж чинить имеет.

Макарівська паланки**, до відання яких входили запорозькі слободи, що з весни цього ж року почали активно

Большая почтовая Херсонская дорога лежит чрез слободу Шестерню по большой улице и почтового дому, как

осаджуватись Кошем на кордоні з Єлисаветградською провінцією (слободи Петрова, Верблюжка, Куцівка,

на плане значит.

Во всех сых местах живущие в тех определенных под государственные слободы округах по речкам особыми

__________________________________________________________________________________________________________________________________

зимовниками прежде бывшие запорожские старшины и козаки иные самы явылись, а другие сыскиванны, и

* К.Щебальський у статті «Потемкин и заселение Новороссийскаго края», додатком до якої була публікація відомостей за рапортом Текелія (зберігались

объявляли желания к переходу во определенные слободы, что им и дозволено, но просят они и переведенные

в Архіві військового міністерства у Москві), вказував на певні неточності в її підсумкових даних, залишивши їх без виправлень. При перерахунку така

люди, дабы в тех слободах откупов заводимо не было, и данна была им свобода к торговле разными съестными

невідповідність виявилася лише у даних щодо зведеної кількості жителів у зимівниках і селах правого берега Дніпра, що не вплинуло на їх загальний

підсумок як по Правобережжю, так і по території Запоріжжя у цілому. Це дозволяє при передачі відомості скоригувати помилкові дані відповідно до їх

фактичних значень (змінені цифри зазначені курсивом), не порушуючи у цілому інформативний зміст документа.

28

29

Макарівка та ін.). Крім власне запорозьких територій, незадовго до ліквідації Січі ці дві паланки контролювали

населення в Слов’янській і Херсонській провінціях на середину 1776 року з 17126 до 17088 чол. (без 1129 арнаутів

значну частину прилеглих територій також у межах самої провінції (південні роти Єлисаветградського

і вербованих козаків) навіть з урахуванням включення кількох сотень жителів кута між Бугом і Дніпром, цілком

пікінерного полку та шанці Молдавського гусарського полку). Після завершення російсько-турецької війни

може бути пояснене також поверненням частини жителів на місця свого попереднього проживання (переважно

1768-1774 років втручання новоутворених паланок у межі Єлисаветградської провінції завдяки концентрації на

у Єлисаветградську провінцію). Більш виразно втрати від втеч зафіксовані очевидно вже в даних обліку 1778

кордоні російських військ поступово було припинено, хоча повністю підконтрольні їм пікінерні слободи Зелена,

року. Але і в цьому випадку загальне зменшення чисельності чоловічого населення не перевищує 1300-1400 осіб

Жовта і Комісарівка, як про це свідчить карта 1774 року, були остаточно повернуті до відання Єлисаветградського

(з 17088 до 15709 осіб).

пікінерного полку за розпорядженням полковника М.Норова лише в другій половині 1775 року (зокрема таку

Більш детально зміни у чисельності населення на правобережній території колишніх Запорозьких вольностей

згадку щодо слободи Зеленої див.: ДАДО, ф. 1684, оп. 2, спр. 565, арк. 32 зв., д. 203).

можна було б простежити виходячи із складу розташованих тут поселень на час ліквідації Січі, інформація

Після ліквідації Січі паланки, як окремі адміністративно-територіальні одиниці, певний час зберігали свою

про які, на жаль, до опублікованої відомості не додана. Виходячи з інших джерел, достовірно маємо змогу

цілісність у рамках так званої Дніпровської провінції, створеної на запорозьких землях з червня 1775 року (до

відтворити хіба-що інформацію про слободи, у яких розміщувались згадані у відомості церкви.

вирішення питання про розподіл території між Азовською та Новоросійською губерніями та запровадження

Крім власне січової, Покровської церкви*, яка після воєнних подій 30-х років отримала благословіння Київського

тут повітового устрою). Певних документальних даних про чітко визначені територіальні межі паланок та

митрополита за повторним зверненням Коша лише у лютому 1742 року (ЦДІАК України, ф.127, оп. 1020, спр.

Січової округи, що не входила у підпорядкування полковників, які призначались Кошем у паланки, ми не

575), 5 інших правобережних церков, що входили до Старокодацької хрестової наміснії, утвореної наприкінці

маємо (за виключенням головних річок, що слугували живим рубежем у розмежуванні підвідомчих територій:

1761 року,** розміщувались:

Інгул з Сугаклеєю, Інгулець, Базавлук і Сура). Саме цими річками окреслювалися кордони новоутворених

у Новому Кодаку, де Святомиколаївська церква з дозводу Київського митрополита була освячена у 1743 році, хоча

на теренах колишнього Запоріжжя повітів Новоросійської губернії (див. наст. документ 23). У їх остаточно

її початок, як і вибір першосвященником Іоана Терпили відносяться до часу атаманства у 1742 році кошового

визначеному до середини 1776 року складі Бугогардівська і утворена в її межах Макарівська паланки склали

Семена Єремійовича (ЦДІАК України, ф. 127, оп. 1020, спр. 736, арк. 1-3);

основу Новопавлівського повіту, Інгульська – Інгульського та, частково, Херсонського і Кизикеменського

у Старому Кодаку, де Святомихайлівську церкву було закладено за грамотою, виданою у 1748 році (там же, спр.

повітів. Правобережна (від Інгульця) частина Комісарівської паланки повністю увійшла до Інгульського повіту,

1170, арк. 481 зв.);

лівобережна – до Саксаганського, основу якого склала територія Кодацької паланки. Слав’янський повіт увібрав

у Кам’янському, де Різдвянобогородицька церква з приходом у слободі Романковій була закладена у 1751 році

територію, прилеглу до Січової округи.

(там же, спр. 1820, арк. 66-76);

у Романковому, де власна Святоуспенська церква за проханням громади та священника Андрія Біло-стоцького,

Порівняно з досить поширеними оцінками чисельності жителів Запорозьких вільностей у 100 тис. осіб, відомість

які перейшли з задніпрської слободи Войтової, закладена у 1755 році (там же, спр. 2746, арк. 14);

дає розгорнуту характеристику структури і кількості наявного тут населення на час ліквідації Запорозької Січі.

у Карнаухівці, де Святоварваринська церква була закладена у 1773 році (там же, ф. 229, оп. 1, спр. 321, арк.

Причому, про заниження даних мова навряд чи могла йти. Потрібна була насамперед реальна цифра, якої попри

135-136, грамота на закладення).

всі намагання, таємні звернення Катерини ІІ, російська адміністрація з’ясувати до цього так і не змогла.

Щодо інших слобід, певну характеристику їх складу дають окремі документальні джерела останніх років

існування Запоріжжя, що містять більш-менш цілісні переліки наявних поселень слобідського типу.

Зазначимо, що за сповідальними розписами церков Старокодацької наміснії, які збереглися, у 1766 році, за два

Зокрема, за відомостями 1768 року про падіж худоби, в Кодацькій паланці згадані місто Новий Кодак, села

роки до російсько-турецької війни у запорізьких слободах в складі 717 приходських дворів було обліковано

Таремське, Карнаухівка, Тритузново, Кам’янське, Романково, Половиця, Чаплі, Кам’янка, Старий Кодак (ЦДІАК

7983 жителі (4068 осіб чоловічої і 3915 жіночої статі), на початку війни у 1769 році після відчутного відтоку

України, ф. 229, оп. 1, спр. 233, арк. 65- 84).

населення у 597 дворах залишалося всього 5680 жителів (2935 чоловіків і 2745 жінок). З них у правобережних

слободах у 1766 році проживало 3758 осіб, у лівобережних – 4225, залишалось на початку 1769 року, відповідно,

Дещо ширше склад поселень Кодацької паланки подають податкові відомості 1770 року, у яких згадуються

2936 і 2744 осіб. (ЦДІАК України, ф. 127, оп. 1017, спр. 9 (1766 рік); ф. 990, оп. 1, спр. 734 (1769 рік). Тобто,

оподатковувані двори в Новому Кодаку, Половиці, Медвиці і хуторі Горяного, в Старому Кодаку, в Чаплях,

при загальному зменшенні жителів та їх співвідношення між лівим і правим берегом Дніпра, останнє в цілому

Кимликівці і Набоківці, в Чаплінській Кам’янці, в Тарамському, Карнаухівці, Тритузновім, Кам’янському і

до 1775 року не лише повернулось до своїх попередніх значень, а й суттєво змінилося на користь лівого

Романковому (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 279, арк. 69).

берега. За рахунок осадження нових слобід, розширення меж паланкових землеволодінь, кількість поселян у

правобережних слободах (без козаків, священно- і церковнослужителів) зросла до 9960 осіб, у лівобережних –

Проїзджаючи восени 1773 року з Олександрівської фортеці до Кременчука, академік Й.Гільденштедт серед

до 26261.

запорозьких слобід на правому березі Дніпра згадує слободу Половецьку, села Старий Кодак, Новий Кодак і

Кам’янський редут між ними, слободи Таремську, Карнаухівку, Тритузнову, села Кам’янське, Романкове і cлободу

Відомо також, що у 1769 році, в перший рік війни, курінні і паланкові старшини змогли відрядити до складу

Волоську на Сурі, заселену волохами у 1772 році (Guldenstadt J.A. Reisen durch Russland und im Caucasischen

військових команд 12247 кінних і піших козаків, ще 1 тис. залишалися поза списками куренів; на літню кампанію

Geburge. – St. Petersburg, 1791, bd. II, s. 110).

1770 року Кошу вдалося мобілізувати лише 10738 запорожців (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 247 і 254).

Давалися взнаки також військові втрати, втечі та уникнення від служби. Заміну молодиками або наймитами Кіш

За відомостями Новоросійської губернської канцелярії від 24.07.1774 про місця перебування пікінерів

сприймав неохоче, погоджуючись на це лише під виглядом виняткових обставин. Очевидно саме за рахунок

Єлисаветградського пікінерного полку, їх сімей і приписних, які в 1773-1774 роках зійшли або при наїздах

певного збільшення найманих працівників, які мали заміняти залучених на службу козаків по зимівниках, маємо

запорозьких команд виведені на Запоріжжя, згадуються наступні правобережні поселення на територіях,

також суттєве зростання загальної чисельності козаків у 1775 році до 16948 (включаючи 197 старшин).

підвладних та контрольованих у той час Кошем: Кодак, села Кам’янське, Карноухівка, Половиця, Романкове,

__________________________________________________________________________________________________________________________________

Через рік після ліквідації Запорозької Січі статистичні відомості в розрізі новоутворених провінцій Новоросійської

* У відомості П.Текелія не згадані похідні церкви, які на той час також перебували у віданні начальника січових церков. Зокрема, за відомостями

губернії взагалі фіксують деяке зменшення населення на її території, що у більшості пояснюється втечею значної

Києво-Межигірського монастиря 1774 року такі церкви на початку війни знахо-дилися в урочищах Вербовому при Інгулі (Покровська) і Омеловому (Пе-

тропавлівська). Була також Покровська церква при Микитиному перевозі, яку вищезгадані відомості не відносили до рухомих (ЦДІАК України, ф. 132, частини колишніх запорожців за межі російських володінь. Масштаби відтоку оцінюються в межах 5-9 тисяч

оп. 2, спр. 41, арк. 17). З них перша, відома з 1742 року за місцем літньої дислокації як Гардова, при ліквідації Січі була забрана в сусідній Катерининський

чоловік, що є безумовним перебільшенням. Враховуючи, що події

шанець. Щодо Петропавлівської церкви інших згадок не маємо. Тому не виключено, що йдеться лише про відповідним чином обладнану похідну ікону, яку

з 1771 року замінила новозбудована Михайлівська похідна церква (ЦДІАК України, ф. 127, оп. 1020, спр. 4140). В той же час очевидно саме з пам’яттю

відбувалися в районі Січової округи, разова кількість втікачів взагалі не могла перевищувати тієї тисячі козаків,

про більш давню Петропавлівську ікону певним чином пов’язана назва пізніше влаштованої в Омеловій слободі Петропавлівської церкви (після переве-

які разом із старшиною залишалися тут на момент ліквідації Запоріжжя (козаків – 991, старшин – 112). Реально

дення похідної Михайлівської до Херсону). Церква у Микитиному, влаштована за пропозицією посланця Комерц-колегії Д.Лодигіна в середині 60-х років, вже у 1766 році зазнала пошкоджень від пожежі і лише у травні 1775 року від Коша надійшло звернення про освящення її нової будівлі, яке залишилося

ж одночасно покинути колишню Січ могла лише їх незначна, хоч і помітна частина. Більш відчутними були

нереалізованим у зв’язку з ліквідацією Січі. Зокрема, у Реєстрі невирішених справ, відправлених у 1776 році з Київської духовної консисторії до новоут-

очевидно втрати від одиночних переходів, які не припинялися і пізніше. Тому сумарне зменшення чоловічого

вореної Слав’янської і Херсонської єпархії, збереглася лише згадка про «Дело о освящении Старокодацкой наместнии Никитинской Покровской церкви»

за 9 липня 1775 року (там же, спр. 4566, арк. 72 зв.). В офіційних відомостях новоутвореного Слав’янського (Новокодацького) духовного правління про

__________________________________________________________________________________________________________________________________

нову Микитинську церкву, як і про Михайлівську церкву села Омелового, згадується вже на початку 1777 року (див. Феодосій Макаревський. Вказ. праця,

** На побережжі Буго-Дніпровського кута в останні часи існування Січі діяла також Перевізька паланка, яку часто відносять до території Інгульської

1880, с. 20).

паланки. Зокрема, при ліквідації Січі на початку червня 1775 року тут, при урочищі Станіславському у складі козачої команди перебувало біля тисячі чо-

** Перша наміснича грамота була видана новокодацькому священнику Андрію Стефанову 17 жовтня 1761 року (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 112, ловік (РДВІА, ф. 52, оп.1, спр.80), але чи були вони враховані у відомостях жителів правобережного Запоріжжя, невідомо. Тим більше, що ця територія

арк. 37). Після затвердження у 1767 році намісником самарчицького священника Григорія Порохні (ІР НБУВ, ф.V, спр. 61, арк. 164 і зв.), правління Ста-

формально не входила його складу.

рокодацької наміснії було переведено з Нового Кодака до м. Самарчика або Новоселиці, де і перебувало на час ліквідації Запорозької Січі.

30

31

Тарамське, Чаплі, Чертомлик, слободи Бутківка при Верблюжці, Верблюжка (новозаселена), Зелена, Комісарівка,

біля Передерієвого пришибу; при Добрій край шляху від плесів; при Інгулі на Гаражинім (а стояти при броді

Котенкова при однойменній балці нижче роти Вершинокам’янської (околиці майбутньої Куцівки), Куцівка

Мишаничевім); при Громоклеї, де Єйжева хата і на усті Великого Єланця (там же, арк. 17). В серпні того ж року для

(полковника Куцого), Петрова (старшини Петра Старого), військового товариша Смоли, зимівники старшини

зв’язку з Другою армією було утворено ще дві ставки: біля Городків і при Інгульці нижче від Радкового броду, де

Макара Ногая і козака Василя Бабця при річці Самоткані, Пархома Ігнатченка та козака Мерзлого у Великому

був ірклеївський Давид, а також здійснено передислокацію ставок з Громоклеї, Інгулу, Доброї та Передерієвого

Інгулі, поселення при Саксагані і Мігії* (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 343, арк. 15-29).

пришибу на нові місця: при Нижчих Солонцях; при Білозерці вище лиману на шляху, що вище Глинищ; при

ставці Перевізькій; при Інгульці в Городищі, де Полози були; при Висуні на шляху, де козак канівський Чумак

За відомістю 1774 року про збитки, яких зазнали від офіцерів Молдавського гусарського полку його поселяни,

був; при Інгульці біля Гайдарових на Білошапчиній балці, де мишастівці були; при Інгульці біля пришибу, де

що перейшли під протекцію Запоріжжя, згадуються наступні запорозькі слободи, де вони осіли: при Чорному

шкуринці були (там же, арк. 19, 26). За ордером від 14.05.1774 поштові ставки від Катерининського шанця до

Ташлику біля Попатенкового млина (вихідці з Липняжки), в Макаровій (з Добрянки), в Мігії (з Лисої Гори та

Микитиного мали бути розставлені в урочищах Корабельному, Гарбузиній, при Мертвих Водах, у верхів’ях

Маслової) (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 353, арк. 28-31).

Мертвої, при урочищі Бобринці, при річці Інгулі, при річці Інгульці, при урочищі Саксагані, при річці Кам’янці,

при Солоному містку, при урочищі Чортомлик і при Микитиному перевозі (там же, спр. 222, арк. 208). При

У відомостях 1775 року про збір десятини за зимівлю худоби на території, контрольованій у той час полковниками

цьому у варіантах дислокації ставок згадуються замість Солоного містка – Базавлук, а на дистанції між Інгулом і

Комісарівської та Інгульської паланок, крім окремих козачих зимівників, згадуються також місця її концентрації

Інгульцем – Висунь і Бокова (там же, арк. 207 і зв.), використання яких очевидно не сприяло скороченню шляху.

у Комісарці, у Зеленій, у Петровій, у Верблюжці, у Боковій, в Куцевій слободі, в Інгулі та прилеглих до нього

правобережних урочищах при Сугаклеї, при Беш Байраках, при Костоватій, при Мертвоводі, при Корабельній, а

Після завершення російсько-турецької війни на початку 1775 року постало питання про влаштування поштового

також в балках Лозоватці та Камишуватій вище урочища Бобринця (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 358, арк.

сполучення з Кінбурном, яке від Верблюжського карантину на кордоні з Єлисаветградською провінцією, мало

164-167, 182 зв., 187). Більшість з них вже відомі на той час як слободи, інші, де крім умов для зимівлі скота було

пройти через слободу Петрову, річки Водяну, Саксагань, Кам’янку, Базавлук, Чортомлик до Микитиного

також певне житло для людей, могли перебувати на початковій стадії їх формування. Зокрема, саме в цей час

перевозу (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 361, арк. 4 зв.). Від Кінбурну правим берегом Дніпра поштові стани

при влаштуванні поштових станів зустрічається поняття "в Саксагане в жилье" (там же, спр. 361, арк. 32 зв.), що

передбачалось розставити: проти Голої пристані біля самого Дніпра; при Білозерці; при Олександрових шанцях;

залишилось в назві урочища Житлова Саксагань, де вже через рік було визначене місце для повітового центру.

при Інгульці в Городищі, проти зимівника козака Полтавського куреня Полоза; при Інгульці біля Білих Криниць

Очевидно такі ж мотиви бралися до уваги і при влаштуванні повітового міста Інгульська.

в козака коренівського Невдахи; при Інгульці біля замівника калниболотського козака Шульги; при Інгульці біля

Проте, наявність житла далеко не достатній признак для фіксації його слобідського укладу. Той же Гард або

зимівника ірклеївського козака Головка, при Тернівці біля зимівника калниболотського козака Павлика і при Січі

колись багатолюдні зимові ставки в урочищі Вербовому чи Омеловому при наявності похідної церкви ще не

(там же, арк. 19). Після тривалої переписки за відомістю від 27.04.1775 було вирішено влаштувати від слободи

гарантували їх переходу у статус слобід.

Зибкої (у межах Новоросійської губернії)* 10 наступних поштових станів: при Курячій балці; при річці Водяній,

що впадає в Інгулець; біля Кривого Рогу при річці Саксагані; при річці Інгульці, де Кулики були; біля зимівника

Це ж стосується і вищезгаданих поштових станів, у місцях влаштування яких (переважно поруч

кисляківців при тому ж Інгульці, де Окатий був; при Інгульці ж біля Гергелевого пришибу при зимівнику Головка;

з відомими зимівниками) на час ліквідації Запорозької Січі могли появлятись певні зачатки слобідського

при Інгульці біля зимівника козака Шульги; при Інгульці ж коло Білих Криниць біля зимівника козака Невдахи;

життя. Але навіть пізніше, вже в складі Новоросійської губернії, після виділення земельних угідь, призначення

при Інгульці в Городищі проти зимівника козака Полоза; проти Олександрових шанців (там же, арк. 34 зв., 38,

осадчих, необхідно було кілька років щоб отримати більш-менш задовільні результати за кількістю заселених

42). На цей тракт до Гергелевого пришибу при Інгульці мали виходити також поштові стани, що влаштовувались

ними дворів та жителів.

від Січі при річці Базавлук, коло зимівника дерев’янківського козака Розколупи та при річці Тернівці (там же,

арк 57).

Нагадаємо, що ще до початку російсько-турецької війни 1768-1774 років для оперативного зв’язку

з російською армією від Кременчука до Січі мали бути утворені поштові станції зі сторони Єлисаветградської

В цілому ж серед наведеного переліку поштових станів, за виключенням крайніх пунктів на лініях зв’язку,

провінції в Крюкові, в слободі Онуфріївці, в Княжих Байраках і при Жовтенькій, до якої запорозькі стани за

крім окремих зимівників, поселення слобідського типу не згадуються. Якщо ж спробувати відтворити назви

пропозицією Коша від 16.11.1768 передбачалось розмістити при річці Солоній (біля Військового містка), при

18 слобід, зафіксованих у правобережному Запоріжжі на час ліквідації Січі виходячи з попередньо приведених

Базавлуці в урочищі біля Церковного містка та при Саксагані біля містка Похилового (ЦДІАК України, ф. 229,

документальних згадок про такі поселення (за виключенням разових або умовних згадок), до їх переліку можна

оп. 1, спр. 222, арк. 1-2, 5, 14). Одночасно для зв’язку з лівим берегом через Кодацький перевіз поштові стани

віднести з розташованих на побережжі Дніпра: Романкове, Кам’янське, Тритузне, Карнаухівку, Таромське,

утворювались при Чортомлику біля зимівника щербинівського козака Губи, при балці Кам’януватій, при балці

Новий Кодак, Половицю, Кам’янку, Чаплі, Старий Кодак і Волоську слободу (всього 11), з розташованих вздовж

Камишуватій біля зимівника козака бруховецького Олекси Кривого, при Сурському містку біля зимівника козака

кордону з Єлисаветградською провінцією: Комісарівку, Зелена, Петрове, Верблюжку, Куцівку, Макарівку і

пластунівського Войта та у Новому Кодаку (там же, арк. 14 зв., 31 зв., 102). Вже з травня наступного 1769 року

Мігію (всього 7), разом - 18. Зрозуміло, що це лише вірогідний перелік на час ліквідації Січі, підтвердити або

у зв’язку з неналежним функціонуванням запорозьких ставок від Жовтенької до Січі (інколи листи від слободи

спростувати який можна лише повний документ того часу.

Зибкої, що знаходилась на перегоні від Онуфріївки до Жовтенької, в Січ кур’єри змушені були самотужки

доставляти прямо в Січ), поштова лінія від Кременчука була практично повністю переорієнтована на Кодацький

Не менш складне завдання постає з оцінкою кількості зимівників, зафіксованих на час ліквідації Запорозької

шлях: через новоросійські поселення Крюків, Кам’янку, Зимунь, Тройницьке, Мішурин Ріг, Пікінерну Кам’янку,

Січі. Не виключено, що у довоєнний період їх могло бути дещо більше. Зокрема, із згаданих у відомостях про

Бородаївку, Домоткань, Пушкарівку і до запорозьких Кодаків (там же, арк. 38). Поштові стани від Нового Кодаку

поштові стани зимівників, майже кожен третій зафіксований як бувший. Пізніше, коли вивільнені від військової

до Січі зберігли своє значення і після ліквідації Запоріжжя.

служби козаки вимушені були братись за зимівниче господарство, їх кількість зросла мало не в 1,5 рази. Але і

в даному випадку за відсутності реальних реєстрів та альтернативних відомостей для порівняння, ми не маємо

Менш стабільними були поштові ставки в межиріччі Інгульця та Бугу, дислокація яких періодично змінювалась

підстав не довіряти тогочасним статистичним даним. Щодо територіального розміщення конкретних зимівників,

у залежності від потреб оперативного зв’язку між Кошем та командуванням російських армій. Зокрема, за

певне уявлення про це можна отримати з тих небагатьох документів господарчого характеру, які збереглися в

відомістю від 12 вересня1770 року Кодацька та лівобережні паланки забезпечували козаками почтові ставки

Січовому архіві.

при Інгулі на усті Громоклеї, при Інгульці біля Передерієвого пришибу (де платнірівський Демко зимівником

сидів) та при Микитиному перевозі (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 264, арк. 7). Крім того, в документах

Зокрема, за найбільш повними відомостями за квітень 1768 року про падіж худоби від безкормиці в правобережних

1770 року згадуються ставки при Грушівці, Кам’янці, Саксагані, Інгульці і Боковій (там же, арк. 9). На кампанію

паланках Запорозької Січі згадуються наступні зимівники:

1771 року поштові ставки передбачалося розставити починаючи від Січі: при Тернівці на дорозі; при Інгульці

__________________________________________________________________________________________________________________________________

__________________________________________________________________________________________________________________________________

* У зазначених відомостях згадуються також слободи Галушківка, Жирівка, Калантаїв, Личково, Маглівка, Мокріївка, Полковнича, Попівка, Плавецьківка,

* Розглядався також варіант влаштування з боку Новоросійської губернії на перегоні від Зибкої до річки Жовтенької (вона ж Жовта) ще одного

Суддівка, Цаплінка, пов’язані з втечами пікінерів ще в 60-ті роки (переважно часів пікінерних заворушень), більшість яких знаходилась на лівому березі

поштового стану при Чорнечих чи Княжих байраках, як це передбачалось ще в 1768 році (там же, арк. 33 зв.). Але в цей час останні очевидно все ще

Дніпра, хоч окремі з них і мають досить перекручені назви (Плавецьківка – Половецьківка або Половещина, Маглівка – Могилівка, Цаплінка – Чаплінка) залишалися в зоні прикордонних суперечок Єлисаветградської провінції і Запоріжжя, як і Куряча балка при Жовтенькій, яка порівняно з 1768 роком у

або і взагалі не відносились до відання Запорозької Січі (зокрема Мокріївка була селом Миргородського полку, Жирівка або Жирківка – Полтавського полку

розписі поштових станів 1775 року показана у віданні Запорозької Січі.

Малоросії).

32

33

відомства Бугогардівської паланки

Максима Промкникишки, Полтавського – Тишка Горкуші, Пашківського – Михайла Чуба, Зенця Начиняного та

при Великому Інгулі: козаків куреня Переяславського Ониська Дрюченка, Канівського – Павла Шуліки,

Івана Горба;

Незамаївського – Степана Чуба, Рогівського – Степана М’якого, Крилівського – Івана Білого, товариша куреня

Крилівського Степана Гелеха та козака куреня Дядківського Остапа Басараба;

відомства Кодацької паланки

при Громоклеї – козака куреня Бруховецького Андрія Покори;

понад рікою Дніпром: одружених козаків Кості Мошенського, Микити Бобира, Яцка Німого, Ілька

при Сугаклеї – козака куреня Шкуринського Степана Блакитного;

Скрипникового зятя, Тимоша Матухненка, Івана Ключниченка, Василя Чумака, Якима Степевого зятя, Якова

Конопата, Михайла Длябоженка, Степана Длябоженка, Яцка Малого, Якима Шевця, Андрія Малого, Петра

відомства Інгульської паланки

Повтавця, Дем’яна Захаренка, Івана Скрушенка, Лук’яна Плахотника, Грицька Сергієнка, Данила Паламаря,

від прикордонного рубежу Білих Криниць вверх річкою Інгульцем: козаків куреня Коренівського Савки

Наума Гарбузенка, Олекси Кириченка, Андрія Шапочниченка, Петра Стовби, Левка Шерстюченка, Василя

Сліпоконя та Степана Драгана, Ірклеївського – Кирила Полового та Давида Логвинова, Кущівського – Грицька

Меженного, Гната Проворітнього, Василя Ключника, Івана Гуржія, Яцка Перевізника, Олексія Баранця, Савки

Теслі, Ірклеївського – Нестера Долбиша, Дядківького – Федора Тарана, Андрія Кичькіня, Ілька Гайдая та

Кармазіна, Грицька Головка, Якова Головка, Матвія Кравця, Семена Сухого;

Тараса Чудана, Дерев’янківського – Пилипа Обдули, Мишастівського – Федора Говтви та Левка Вовченка,

курінного Кущівського - Юхима Сиси, козаків куреня Нижчестебліївського – Івана Гнідого, Кущівського –

при річці Щурівці: неодружених козаків куреня Канівського Федора Погана, Корсунського – Андрія Бугари,

Андрія Сірого, Васюринського – Василя Носа, Незамаївського – Панаса Білого, Мишастівського – Якова

Сергіївського – Василя Меги, Пластунівського – Грицька Дворецького, Батуринського – Івана Лежника,

Лозовського, Ведмедівського – Петра Щербини, Кущівського – Грицька Гненого та Сидора Примєни, курінного

Коренівського – Микити Чаги та Петра Леги, Мишастівського – Сидора Найди, Поповичівського – Павла Обдули

Шкуринського – Василя Блакитного, козаків Яцка Кубліна та Петра Жили, курінного Ірклеївського – Герасима

та Герасима Малого, Пластунівського – Якова Сєдловського, Донського – Хоми Черепатого;

Цицикози, козаків куреня Платнірівського – Остапа Ткача, Титарівського – Грицька Гриви, Незамаївського –

Степана Ковальчука, Кущівського – Грицька Моргуна, Платнірівського – Івана Широкого з товариством та

при річці Самоткані: козаків куреня Левушківського – Василя Кріпоти, Ірклеївського – Степана Резника,

Федора Білого, Бруховецького – Самійла Чекереса, Платнірівського – Демка Дем’янова, Демка Багмута, Лаврена

Коренівського – Павла Стежки, товариша куреня Платнірівського Макара Ногая, козаків куреня Мишастівського

Шаповала, Терешка Мули та Кондрата Мангура, Кисляківського – Юхима Суїми, Коренівського – Демка Тарана

– Грицька Шульги, Ведмедівського – Кузьми Гея, Конелівського – Івана Малого, товаришів куреня Конелівського

та Василя Бузиновського, Бруховецького – Максима Терновського, Платнірівського – Івана Жмура, Грицька

Самійла Носа, Незамаївського – Пархома Кучера, козака куреня Конелівського Кирила Рудя;

Губи з товариством та Івана Здорика, Крилівського – Гаврила Погорілого, Поповичівського – Івана Гетмана,

Бруховецького – Мусія С’їмека, Антона Губи, Ірклеївського – Грицька Письменного, Бруховецького – Потапа

при річці Сурі: козаків куреня Корсунського Остапа Шерстюка, Батуринського – Грицька Очеретяного,

Гапона, курінного Бруховецького – Івана Живила, козаків Василя /…/ла, Петра Калатури, куреня Конелівського

Пашківського – Харка Сома, Калниболотського – Мирона Горба, Титарівського – Івана Коби, Бруховецького

– Василя Візиря, Коренівського – Івана Короткого, Рогівського – Семена Щоки, Полтавського – Петра Похила,

– Філона Тарана, Антона Тарана та Івана Начиняйла, Титарівського – Федора Бурноса, Якова Гетмана, Савки

Рогівського – Василя Чорного, курінного Конелівського – Марка Дядька, козаків Семена Куця та Кирила

Чорного, Харка Кладія та Мусія Волика, Івонівського – Івана Гриценка, Дмитра Кулика та Антона Бєлошапки,

Кирьші, куреня Дядківського – Тимоша Уса та Івана Похила, Дерев’янківського – Семена Дона з товариством,

Титарівського – Левка Богатченка, товариша куреня Титарівського Федора Шамрая, козаків куреня Титарівського

Тимошівського – Павла Білого, Поповичівського – Степана Сторочоуса, Дерев’янківського – Івана Цохлі,

Федора Яловенка та Андрія Шевця, Дядківського – Степана Бугая, товариша куреня Шкуринського Лук’яна

Калниболотського – Антона Губи, Тимошівського – Йоска Деркача, курінного Донського – Михайла Лисого,

Великого, козаків куреня Батуринського Івана Шепотинника, Левушківського – Степана Холода, Батуринського

козаків куреня Дядківського – Панаса Мачули та товариша їх Андрія Ляшка, Донського – Василя Калмаза,

– Івана Решмедила, Кущівського – Гаврила Крутя, Бруховецького – Клима Лоба, Левушківського – Яцка Відьми,

Тимошівського – Якова Салтана, курінного Кущівського – Ониска Купикобили і козака Яроша Горба, куреня

Панаса Губи, Лаврена Глоби, Семена Куріпячой Салки, Петра Кочерги та Грицька Кумича, Батуринського – Демка

Тимошівського – Федора Заволоди; крім того, вгорі Інгульця – атамана куреня Тимошівського Василя Коржа і

Лисого, Тимошівського – Федора Голуба, Батуринського – Івана Шила, Пластунівського – Лук’яна Чорного,

Пашківського – Савки /Цибодриги/;

товариша куреня Уманського Степана Василієва, козака куреня Пластунівського Степана Войтенка, товариша

куреня Пластунівського Григорія Ляховича, козаків куреня Калниболотського Василя Чувили, Шкуринського –

при річці Боковій: козаків куреня Дядківського Петра Литвина та Івана Галана, Донського – Савки Криворукого,

Петра Ступи та Миколи Великого, Пашківського – Тимоша Литвина, Левушківського – Петра Чуйка та Омелька

Дядківського – Грицька Чудного, Ведмедівського – Гаврила Одношевного, курінних Ведмедівського – Панька

Тарана, Незамаївського – Дем’яна Хирного, Вищестебліївського – Сидора Нещадима, Уманського – Федора

Чорного та Ірклеївського – Герасима Біличенка, козаків куреня Корсунського – Степана Теслі, Кущівського –

Тихого, Калниболотського – Павла Кабакохлистя, Нижчестебліївського – Мартина Пугача та Івана Тарана

Григорія Голодного, Корнія Чорного та Івана Коноваленка;

(ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 223, арк. 15 і зв., 17-23 зв., 85-96, витяг).

при річці Боковенці: козаків курінних куреня Корсунського – Ониська Чуприни, Васюринського – Федора

У справі 1774-1775 років про взяття із сторонніх осіб десятини за зимівлю худоби в Запорозьких Вольностях

Сербіна, козаків куреня Васюринського – Петра та Івана Сухин, Донського – Степана Мазана, Платнірівського

згадуються наступні зимівники в урочищах на правобережжі Дніпра:

– Федора Топала і товариша його Семена Недоступа, Дядківського – Логвина Крамара і служителів його Павла

Шила, Трохима Чабана, Грицька Носа та Андрія Литвина;

при Громоклеї: козаків джерелівського Кості Волошина (в Гороховатій балці), конелівського - Марка

Побожанського, левушківського – Василя Тягуна, кисляківського – Демка Нечуйвітра, конелівського – Марка

вверх річки Дніпра від Кам’янки до Золотої: козака курінного Мінського – Данила Солдата, козаків – Гната

Старого, полтавського – Ониська Візира (ЦДІАК України, ф. 229, оп. 1, спр. 358, арк. 48, 56 зв., 60, 63, 186)

Шемета і курінного - Яцка Ковальчука, курінного Батурінського – Федора Сухого, козаків куреня Мінського

при Сугаклеї: козаків тимошевських Шмалка, Максима Шаповала, Степана Залізняка (в Ташлицькій балці) та

– Семена Мижигорця, Данила Данка і Данила Шаповала, курінного Шкуринського – Марка Крохмаля, козака

Трохима Товстика (там же, арк. 48-49, 61, 91 зв., 166, 185 зв.);

куреня Бруховецького – Прокопа Табанця, курінного Корсунського – Мусія Кимлика, козака куреня Шкуринського

– Омелька Махині, курінного Титарівського – Левка Бобошка, козаків куреня Ірклеївського – Аврама Скорого,

при Інгулі: козаків васюринського Онуфрія Диченка, переяславського – Самійла Чорного, ірклеївського –

Шкуринського – Левка Лисиці, Ірклеївского – Харитона Мармузи, Васюринського – Кузьми Малого, Ірклеївського

Івана Чопика, корсунського – Андрія Жмура, мєнського – Семена Межигорця, рогівського Степана /М’якого/,

- Василя Дурного, курінного Ірклеївського – Михайла Скорого, козаків куреня Незамаївського – Федора

джерелівського – Власа Плиги, бруховецького – Калатури, дерев’янківського – Лаврена Бойка, тимошівського

Малого та Данила Горкуші, курінного Пластунівського Андрія Фески та козака Данила Шевця, козаків куреня

– Максима Рогози, жителя слободи Куцевої – Степана Губи (там же, арк 48 зв., 56, 60, 160 зв., 161, 165-166);

Джерелівського Самійла Голодного, курінного Пластунівського –Івана Сірого та козака Василя Полторанського,

при Пісочках, або Піщаному броді на Інгулі: козаків канівського Омелька Ценаша, корсунського – Федора

козаків куреня Пашківського – Йоска Сухого, Мишастівського – Якова Цигиці, Стебліївського – Гаврила

Панєшки, він же Панєчка, батуринського – Федора Кривого, переяславського – Кузьми Головка, корсунського

Діда, Батурінського – Герасима Родака та курінного Батурінського /прізвище не зазначене/, Коренівського –

Прокопа (там же, арк 56 і зв.);

Корнія Шуствала, Дядківського – Грицька Шевця, Стебліївського – Івана Запари, Незамаївського – Івана Носа,

Пашківського – Михайла Широкого, Левушківського – Романа Башмака та Івана Рекала, Мишастівського –

в урощищі Вербовому (при Інгулі): козака Панаса Ноги (там же, арк. 56 зв.);

Онистрата, Стебліївського – Матвія Павука, Конелівського – Панаса Лепети, Титаревського – Гната Білого та

при Березівці: козака шкуринського Блакитного, ірклеївського – Івана Чорного, дерев’янківського – Сави

34

35

Булавінського (там же, арк. 60 зв., 120);

ЧАСТИНА ІІ. КРАЄЗНАВСТВО.

при Боковенці: козака сергіївського Тарана (там же, арк. 49);

Сердюк В.А.

ЗАПОРОЖСЬКИЙ ПОЛКОВНИК КУЦИЙ І ПОСЕЛЕННЯ КУЦІВКА.

при Боковій: покійного козака джерелівського Демка Ємця, курінного Ірклеївського – Гарана, козака донського

– Хоми Чорного, ірклеївського – Гераска (там же, арк. 153, 165);

Назва Куцівка походить від її засновника - запорожця Афанасія (Панаса) Івановича Куцого. Вперше А.І. Куций

при Саксагані: козака корсунського Омелька Шпака (там же, арк. 182 зв.);

зустрічається, як отаман Дядьківського куреня (на 23.07.1767 р. в витязі з січового реєстру)*, а на 1769 р. в

біля слободи Петрової (при Інгульці): козака курінного полтавського Основи (там же, арк. 67);

списку козацької старшини** - він осавул другої тисячі козацького війська.

при Базавлуку: козаків кущівського Павла Неживого (при Осокорівці), шкуринських – Василя Копиці та Семена

Найбільше відомостей про А.І. Куцого і історію Куцівки за середину XVIII ст. знаходимо в збірнику архівних

Мангура, деревя’янківського – Герасима Добридня (там же, арк. 138, 176);

документів, який упорядкував відомий український історик Д. І. Яворницький***. З нього ми дізнаємось,

що Афанасій Іванович Куций (іноді в офіційних документах Московії – Афанасій Іванов, «он же Куцой»)

при річці Носаківська: козака куреня Ірклеївського Письменного (там же, арк. 57, 163 зв.);

був полковником Бугогардівської паланки Нової Запорожської Січі принаймні з 1774 року. Разом з іншими

полковниками-запорожцями та своїми командами, він чинив постійний опір московській експансії на споконвічні

при Вищій Хортиці: козака канівського Івана Уханя (там же, арк. 182 зв.).

землі Вольностей Війська Запорожського – проводив рейди по захоплених і новонаселених слободах, звільняв

людей від московського поневолення, перевозив їх з майном і сім’ями на вільні землі, в т.ч. в «запорожскую

слободу Куцовку» (як значиться в архівних документах) тощо. Наведемо, як приклад, частину одного з архівних

документів:

«Именной списокь Елисаветградского пикинерного полку коликое число и кто именно спрежнихь и вновь

определенныхь господиномь полковникомь пикинерь, когда и вкакия запорожские места бежали и откуда в сей

полкь вступили, явствуеть по сему, 1774 года апреля 14 дня:

№

ЗВАНІЕ

Отколь и когда всей полкь вишли

Когда бежали

Роты 17 Спасовой.

117

Ротной писець Федорь Лещенко

118

Стефан Сущенко

}С Терновки 771 г.

}774, февр., 14

119

Данило Макушенко

120

Антонь Шулга

С Добрянки 771 г.

}774, март, 9

121

Андрей Кущ

С Терновки 771 г.

Роты 18 Вершинокаменской

пикинеры:

122

Иван Вовнянка

З сл. Вышковки 771 г.

774, генваря,21

123

Трофимь Кашатинь

} З безук. посел. села

774, генваря

124

Фума Щупченко

Уховки 752 г.

125

Дмитро Дубовой

З Липнянки

774, февр.,11

…

Роты 18 Вершинокаменской.

167

Степань Гончаренко

З сл. Лелековки, 771 г.

168

Максимь Кабузь

З Полши з села Пенковь

169

Степань Чорной

З без.пос.с.Уховки.

разныхь

170

Омелянь Чайка

С роты Мурзинской,771

171

Григорей Бондаренко

172

Григорей Зоило

} З без.пос.села Уховки 752 году.

173

Фома Тарань

174

Степань Пурась

Где ныне по в беге взапорожскихь местахь находяться – в слоб. Полковника Куцого.

За даними Тараса Кравченка (Дніпропетровськ) в метриках за 1780-ті роки сл. Куцівки зустрічаються кілька записів

про його родину, де він значиться, як значковий товариш. В книзі, яка описує штурм Ізмаїла Суворовим****, знаходимо

Афанасія Куцого серед осіб «отличившихся мужественными подвигами на штурме Измаильском» в 1790 році.

Полонська-Василенко в своїй роботі***** цитує наказ Капніста (Полтавського полковника) від 1768 року

одруженим запорожцям селитися в слободах Верблюжці, Зеленій, Куцівці тощо. Ймовірно, це перша

документальна згадка про сл. Куцівку (Новгородку).

__________________________________________________________________________________________________________________________________

* Скальковський А. История Новой Сечи или последнего Коша Запорожского. Одесса, 1841. С. 413.

** там само. С. 416.

*** Эварницкій Д.И. Источники для исторіи Запорожскихь козаковь. Том ІІ., Владимирь, 1908. С. 1872 – 2067.

**** Орлов Н.А. Штурм Измаила Суворовым в 1790 году. СПб, 1890.

***** Наталія Полонська-Василенко. Запоріжжя XVIII століття та його спадщина.

36

37

Маруценко В.Г.

цього часу розпочався розквіт Миколаєва як міста, порту і перспективного економічного центру Півдня Росії.

СТАНЦІЯ ДОЛИНСЬКА І РОДИНА БОЧКОВСЬКИХ.

Місто не могло успішно розвиватись без вирішення ще однієї вкрай важливої проблеми. Заселені і розорані

степи вздовж Інгулу щорічно нагромаджували значні запаси товарного зерна. Його транспортування волами

Друга половина ХІХ століття увійшла в історію України бурхливим розвитком залізниць. А починалось все зі

і кількаразове перевантажування відбивалось на вартості вирощеного, гальмувало і стримувало виробництво

Львова. 4 листопада 1861 року до найбільшого міста Східної Галичини із столиці Австро-Угорщини Відня

і розвиток зернового господарства у Східній частині Херсонщини. Миколаївський порт і швидке зростання

прибув перший потяг. У кінці 1865 року вже на російській території України урочисто святкували відкриття

населення в місті дозволяли цю проблему вирішити.

щойно збудованої залізничної гілки Одеса-Паркани. За чотири роки її продовжили через станції Голта,

Єлисаветград до міста Кременчук на Дніпрі. Вона стала першою в числі залізниць, які за двадцять років густою

Для прискореного вирішення цих проблем в 1867 році було засноване

сіткою вкрили територію нашої нинішньої держави. № 1 схема залізниць 1865-1885 р.р.

Акціонерне товариство з побудови залізниці Знамянка-Миколаїв, в яке

увійшли: граф Строганов, барон Штигліц та інші імениті та багаті люди Росії.

Ось чому 222-верстову (1 верста – 1066,8 метра) залізницю між станціями

Зам'янка - Миколаїв збудували в рекордно короткі строки – 1871-1873 роки.

Вона увійшла до складу потужної Харківсько-Миколаївської магістралі.

В ході будівництва залізниці на 407 версті від Харкова, в малообжитому

степу, спорудили крихітну за розмірами, стандартну за нормами будівництва

станцію ІV класу, назвавши її Долинська. Свою назву (на відміну від інших

станцій, що одержували їх від найменувань найближчих до них населених

пунктів) їй подарувала місцева землевласниця Ольга Федорівна Долинська,

яка без вагань, без вимог компенсацій передала частину своєї землі казні

під небачене в цих краях та унікальне, як на ті часи, будівництво. № 3 фото

погруддя О. Долинської

Станція була маленькою і мало чим відрізнялась від їй подібних на залізниці.

Вона мала головну і три допоміжні залізничні гілки, типовий для станції 4-го класу пасажирський вокзал.

Класність станції дозволяла мати при ньому буфет. Але цю

можливість будівельники не використали. Вокзал мав вихід

до чумацького шляху (нині це вулиця, якій повернули

історичну назву). Якраз в цьому місці збігались докупи і

перетинались чотири польові шляхи. На їх перехресті стояла

корчма. На горизонті, верст за три, ледь виднів хутір Водяний

із помешканням пані Долинської. № 4 фото помістя

Долинської На однойменній із хутором річці залізничники

зробили загату. З утвореного ставка на станцію для потягів

подавали воду. Доки станція була проміжною, води для потягів

вистачало. № 5 фото ставка в селі Маловодяному З часом, із

збільшенням кількості і потужності потягів, довелося готувати

іншу, більшу водойму, бо попередня стала маловодною. Нині з такою назвою на обох берегах цієї річечки

Якщо на перших порах новий вид транспорту будувався за схемою економічної доцільності і він мав сприяти

розкинулось село Маловодяне.

постачанню товарного хліба до Одеського порту, то в наступні роки на залізниці покладалось вирішення

переважної більшості транспортних питань. Із часом реальною силою їх розвитку став військово-промисловий

Майже поруч з вокзалом збудували двоповерховий житловий будинок. У ньому проживав начальник станції

комплекс. Без залізничного будівництва не можна було розвивати економічно перспективні регіони. Зведений

(Він, за існуючим порядком, походив із росіян, бо такі посади в царській Росії не могли займати вихідці

залізничний перехід, міст через Дніпро поблизу Кременчука, відкрив можливість реалізувати ідею побудови

інших національностей) та ще кілька сімей, що організовували безперебійну роботу станції. Проте, основну

стратегічно важливих залізниць. № 2 фото

масу обслуговуючого персоналу складали

мосту через Дніпро біля м. Кременчук

жителі навколишніх сіл. Вони виконували

Першою в цьому ряду стала залізнична гілка

невластиву селянину, але відповідальну

Знам’янка-Миколаїв. Після Кримської війни

роботу – забезпечували в степу рух потягів.

(1853-1856) поряд з Одесою у військово-

Окрема невелика залізнична колія на

комерційних колах Росії поступово зростав

станції підходила під криту платформу для

інтерес до розвитку міста Миколаєва. Його

вантажів. Поруч був магазин (склад) для

підігрів Указ уряду від 10 квітня 1862 року про

прийому і зберігання зерна. На кожному

відкриття Миколаївського Комерційного порту

виході із станції стояли залізничні будки.

з дозволом заходу до нього іноземних

Ближче до 80-их в її межах збудували ще й

пароплавів.

Розпочалось

відродження

паровозне депо (стойло) на чотири потяги

Чорноморського, але вже не парусного, а якісно

для ремонту і обслуговування рухомого

нового – парового і броненосного флоту. Іншим

складу. Воно вважалось запасним. № 6

Указом уряду від 19 січня 1870 року в Миколаєві

схема станції Долинська

було закладено перші броньовані кораблі. З

38

39

Перший потяг через станцію пройшов 20 серпня 1873 року. Цей день чомусь долинчани назвали днем народження

планувалось прокладати лінію. До Долинської це був відрізок, який проходив через міст на висоті 23.18 сажнів

свого міста. Дату підтверджує віддрукована в Москві фізична карта Кіровоградської області з позначенням на

(1 сажень – 2,1316 метра) над поверхнею річки Інгулець (його, як і Катеринославський міст, спроектував санкт-

ній років заснування населених пунктів та важливих подій на теренах краю. Рік її видання – 1985-й. Далі ви

петербурзський вчений Аполлон Белелюбський), і спрямовувався на водорозділ річок Бокової, Боковеньки та

переконаєтесь, що ці твердження, на мою думку, помилкові. 20 серпня 1873 року – це день відкриття станції

Висуні з висотою 41 сажня над рівнем Азовського моря біля Кривого Рогу, що поступово піднімався до висоти

Долинська.

93-ох, а за п’ять верст до станції Долинська опускався на відмітку 89 сажнів, не зустрічаючи на своєму шляху

Станція Долинська, мабуть, ще довго залишалась би маленькою і загубленою в степах. Але допоміг випадок.

Верхньодніпровський поміщик, любитель старовини та історії, археолог Олександр Поль під час обстеження

місцевості Сухої Балки на Інгульці натрапив на залізорудні мінерали. Чим ретельніше О.Поль вивчав віднайдені

ним зразки, місцевість, де вони залягали, тим більше переконувався: залізорудні запаси в них не вичерпні, а

наявна руда – найвищої якості. Це дуже швидко підтвердили авторитетні спеціалісти, зокрема вчені Франції та

Німеччини.

Набагато важче було переконати у відкриттях таких родовищ Гірничий департамент Росії та столичних

чиновників. У них настирливість О.Поля викликала роздратованість, і, як наслідок, нехтувались пропозиції,

відмовлялись прохання (Це й зрозуміло: до цього басейн злиття Інгульця й Саксагані не раз вивчали досвідчені

вчені, навіть їх експедиції, а про дослідника краю поширювались різні небилиці). Але потрачені роки для О.Поля

не пройшли даремно. Висновки світових авторитетів і найвпливовіших вітчизняних спеціалістів принесли

розуміння величі відкритих О.Полем криворізьких багатств. Здавалось, що дослідник, одержавши визнання

знайдених ним родовищ, повинен угамуватись. Проте Олександр Поль пішов далі, піднявши клопотання «про

побудову залізниці, яка могла б поєднати кам’яновугільні копальні Донецького басейну зі щойно відкритими

покладами криворізької руди».

Першовідкривач руд Криворіжжя розумів, що тільки побудова залізниці, яка забезпечить Донбас виходом

на Харківсько-Миколаївську магістраль, зможе дати промислове життя Криворіжжю. Розпочався новий,

не менш напружений період боротьби: цього разу за залізницю з мостом через Дніпро та за напрямки її

будівництва. Потрібно відзначити, що на цьому етапі боротьби за криворізькі руди О.Поль вже не був таким

самотнім, як напередодні. Його погляди і пропозиції після неодноразових бурхливих обговорень підтримало

Катеринославське губернське земство. Їх зусилля увінчались успіхом. 22 квітня 1875 року його Величність,

Імператор Росії затвердив проект будівництва залізничного шляху, що складався із двох окремих дільниць:

перша – від станції Хацапетівка… до станції Синельникове, друга – від м. Катеринослав через містечко Кривий

Ріг до станції Казанка.

Але втілити в життя цей проект не судилося. В події втрутилась російсько-турецька війна 1877-1878 років.

З її закінченням про будівництво залізниці, в обтяжених війною міністерствах Росії, забули. Неодноразові

намагання О.Поля і Катеринославських губернських земських зборів привернути увагу до прийнятого в 1875

році документу залишалось без уваги. Вирішення проблеми настільки глибоко заходило в глухий кут, що О.

Поль висловив думку щодо побудови залізничного відрізку від Кривого Рогу до станції Казанка за власний кошт.

№ 7 фото О.Поля

Врятувати ситуацію допомогли кілька неврожайних років на Катеринославщині. Настирливі прохання про

будівництво залізниці і мосту збіглися в часі із наростаючим голодним

невдоволенням населення. Щоб зберегти «обличчя» і виступити захисником

голодуючих 6 лютого 1881 року Олександр ІІ затвердив Положення Кабінету

Міністрів Росії з дозволом спорудження Криворізької залізниці та постійного

мосту через Дніпро в м. Катеринославі. В Положенні підкреслювалось

«терміновий початок спорудження (залізниці), викликане головним чином

необхідністю надання постраждалому від неврожаю місцевому населенню

заробітків».

У порівнянні з документом про будівництво залізниці в 1875 році у новому

були невеликі зміни. 227 верст Криворізької залізниці будувались від станції

Синельникове, через Катеринославський міст, містечко Кривий Ріг до станції

Долинська Харківсько-Миколаївської залізниці.

Техніко-економічні обґрунтування спорудження залізниці від Кривого Рогу

до Харківсько-Миколаївської магістралі віддали перевагу Долинському, а

не Казанківському напряму будівництва. Вони врахували місцевість, якою

40

41

серйозних перешкод, які могли б викликати технічні ускладнення під час будівництва. № 8 схема залізниці

сім’я привезла з собою не тільки професійні знання, а й свої звичаї та обряди. Аполлон Бочковський був поляком,

дружина – литовкою. В сім’ї панували католицькі звичаї. Менш ніж за рік родина зросла. В ній 1-го (13-го за

Обстеження траси і підрахунки показали, що будівництво стикового відрізку від Кривого Рогу до станції

новим стилем) березня 1885 року народились хлопчики-близнюки. Документально цей факт оформлено

Долинська обійдеться казні набагато дешевше, ніж пропонований О.Полем залізничний шлях до станції

записами «Книги реєстрації актів про народження римсько-католицької церкви. Костел м. Єлисаветград. 1877-

Казанка. Він був рівний, на ньому не доводилось долати вибалки, а головне – дозволив уникнути зведення ще

1893рр.». У ній в записах під номерами 14 і15 вказано: «Тисяча вісімсот вісімдесят п’ятого року, березня першого

однієї мостової переправи, цього разу через річку Висунь (спорудження мосту через р. Інгулець обійшлось казні

дня в Єлисаветгр. римсько-католицькій церкві охрещене немовля Мечислав за іменем, священником

900 тисяч рублів).

(нерозбірливо), з дотриманням усіх обрядів і таїнств». № 9 фото костелу в м. Єлисаветграді), № 10 (фотокопія

метричного запису Другому сину, згідно записів новонародженого того ж дня було дано ім’я Гіполіт. Ця подія

У ході будівництва Долинського напрямку Катеринівської залізниці (так вона почала називатися після

відбулася в родині міщан Аполлона Бочковського і Анни, уродженої Раєцької, законному подружжю, першого

перейменування) 24 листопада 1883 року згідно журналу Тимчасового управління казенних залізниць за №

березня цього року на станції залізниці Долинська.

4122 був схвалений проект розширення станції ІV класу Долинська. Підписали документ барон Шарнваль –

голова правління казенних залізниць шляхів сполучень Росії та головний інженер проекту.

Життя на безлюдній, степовій станції часто ставило перед родиною Бочковських всілякі випробування.

Найжахливішими з них були побутові умови, відсутність медичного обслуговування, віддаленість від

Цим проектом передбачалось до існуючої станції Долинська Харківсько-Миколаївської залізниці, розвиток

культурно-освітніх центрів. 24 грудня 1885 року з одним із

якої спрямовувався в західному (до нинішнього села Маловодяне) напрямку, спорудити ще одну, нову

таких випробувань родина не справилась. У книзі реєстрації

станцію Долинська для роботи з потягами із Криворіжжя. Її розвиток спрямовувався на схід. Харківсько-

актів про смерть римсько-католицької церкви, м. Єлисаветград,

Миколаївську залізницю в межах станції мали доповнити новою під’їзною гілкою до пасажирського вокзалу

розпочата 23 грудня 1887 - закінчена 24 листопада 1908 рр. за

та двома відрізками колій з обох боків відносно головної гілки залізниці, що виводить потяги на Знам’янку

№ 10 зроблено запис про смерть в Долинській немовляти від

з північної частини станції.

менінгіту, що мало 10 місяців від роду. Це був брат Іполіта

Для розвитку нової станції планувалось укласти нові колії, облаштувати заїзд через колії Харківсько-

Бочковського Мечислав.

Миколаївської залізниці (нині він знаходився б приблизно біля виїзду з Долинської на Устинівку) на міжколійний

простір із проїздом між коліями двох станцій до нового пасажирського вокзалу. Цей простір зберігся. Замість

Через півтора року, 26 листопада 1887 року в родині Бочковських

існуючого передбачалось спорудити новий пасажирський вокзал, але за проектом для станції ІІІ класу. Нині

(знову ж таки на станції Долинська), народився ще один син.

це діючий вокзал станції Долинська. Майже поруч із запасним паровозним приміщенням на чотири стойла

Назвали його Фадей. Реєстрацію новонародженого та хрещення

пропонувалось збудувати більше - на шість потягів. Ця своєрідна будівля збереглася. Вона й сьогодні своєю

немовляти батьки провели в тій же церкві, що й попередніх

архітектурою продовжує дивувати приїжджих у Долинську гостей. В документі також враховувалось будівництво

дітей, у місті Єлисаветграді.

ще одного паровозного депо для потягів, що прибуватимуть із Катеринівської залізниці, магазину (зерноскладу),

поліпшення водопостачання, перенесення на станцію Долинська вугільного складу зі станції Новий Буг. І не

Враховуючи віддаленість станції Долинська від Єлисаветграда (їхати доводилось потягами з пересадкою в

тільки цього конкретного складу. Об’єм робіт, пов’язаних із перенесенням залізничних підрозділів і засобів зі

Знам’янці), батькам довелося поєднати реєстрацію новонародженого та його хрещення з оформленням акту про

станції Новий Буг, буде передбачено пізнішим документом. Виконання названого переліку робіт створювало

смерть Мечислава. Записи в книгах костелу дають пояснення, чому у книзі реєстрації смертей запис про смерть

можливість забезпечувати вузлу щоденний обмін 50-ти вагонів між станціями.

Мечислава був зроблений тільки через два роки.

Таким чином, ми маємо документальне підтвердження, що сини Бочковські стали першими офіційно

Крім того, в майбутньому ставилось завдання прибрати зі станції Долинська з Харківсько-Миколаївської

зареєстрованими дітьми, що народилися на станції.

залізниці непотрібні станційні будки, платформи, перенесення водопостачального приміщення, пасажирського

вокзалу (останні три знаходились поруч від нинішньої вулиці Чумацький шлях).

Маючи дві станції, новостворений залізничний вузол переживав не кращі часи. Його обсідали проблеми.

Найбільша з них – незавершена реконструкція станції. За вантажообігом вузол залізниць давно переріс станцію

Хотілося привернути увагу до першого пасажирського вокзалу. Він стояв поруч із позначкою 407-ої версти від

ІV класу, проте матеріально-технічна база його далеко не відповідала третьому розряду. Затверджений в 1883

Харкова. Вихід із нього спрямовувся до села Маловодяне.

році план реконструкції станції не виконувався. Його фінансування у свій час закладалось в межах коштів,

виділених на будівництво Катеринівської залізниці. Ставши вузловою, станція перестала справлятися з

7 травня 1884 року головний інженер Катеринівської залізниці Титов телефонував барону Шарнвалю: «Рух

прийомом, опрацюванням та відправкою вантажного потоку.

Західною частиною Катеринівської залізниці здано Верховцеву 1 травня, Східної – 3 травня».

18 травня 1884 року на станцію Долинська прийшов перший потяг із Криворіжжя.

Аналіз ситуації, зроблений спеціалістами, показав, що середньомісячна чисельність вагонів, які підлягали

обміну між станціями щорічно зростала: в 1884 році вона досягла 30 вагонів, 1885-у – 67, 1886-у – 86, 1887-у –

Цей факт також підтверджує телеграма інженера спорудження залізниці В.Титова Шарнвалю: «Сьогодні, при

116. Набагато більше їх прибувало в окремі місяці: у жовтні 1884 р. – 46, у листопаді 1885 р. – 98, у червні 1886

ясній погоді, після молитви відбулось урочисте відкриття залізниці і мосту».

р. – 122, у жовтні 1887 р. – 150 вагонів, а в окремі дні їх кількість сягала 215.

З цього ж дня станція Долинська стала вузловою,

Із поглибленням Дніпро-Бузського лиману, відкриттям Очаківського каналу, що дозволило пароплавам із

закладені вагомі передумови для розвитку її як

більшим тоннажем заходити до Миколаївського порту, інтенсивність перевезень на Харківсько-Миколаївській

містоутворюючої.

залізниці почала стрімко зростати. В межах станції Долинська вона досягала свого граничного напруження – 10

пар потягів на добу. Враховуючи ці зміни, експлуатаційний відділ тимчасового управління казенних залізниць

У мене немає сумніву, що серед тих, хто приймав і

Міністерства шляхів сполучень Росії обґрунтував шляхи збільшення пропускної можливості станції Долинська.

зустрічав перший потяг на новій залізниці, була й

Ці зміни диктувались об’єктивними причинами: «З побудовою Катеринівської залізниці станція Долинська

сім’я Бочковських. Адже цю роботу могли виконувати

із невеликої проміжної станції перетворилась у вузлову – передавальну».

тільки залізничники-спеціалісти. Їх було запрошено

на залізницю у зв’язку із створенням вузла залізниць

Для подальшого розширення її пропускної спроможності піднімалось питання про використання 64 тисяч рублів

та відкриття в Долинській нової станції.

зекономлених коштів та одержання дозволу на переведення на станцію Долинська служб і залізничних засобів,

що забезпечували експлуатацію станції ІІІ класу Новий Буг та пониження останньої в класності.

Родину розмістили в єдиному на станції будинку. Нова

42

43

Запропоновані зміни відносно станції Новий Буг вимагають пояснення. До виникнення вузла станції Долинська

Харкова. Коли ж імператору запропонували станцію для організації обіду, він без вагань зупинив свій вибір на

на лінії Знам’янка-Миколаїв станція Новий Буг була єдиною на магістралі, що належала до третього розряду.

Долинській. Наша безлюдна, маловідома, але цілком спокійна і безпечна станція влаштовувала Олександра ІІІ і

Це пояснювалось її місцезнаходженням. Воно відповідало середині шляху між основними відправними

його міністерське оточення. Після виснажливої поїздки і пережитого вона їм здавалась неземним раєм. Мабуть,

станціями Знам’янка та Миколаїв. Потяги кінця ХІХ століття були настільки не досконалі, що з потугами долали

ні в кого з високопосадовців не виникло сумніву щодо рівня обслуговування приїжджих у місцевій корчмі.

великі відстані. Тягловим плечем поїздок здебільшого була відстань у межах 70-ти верств. Після чого потяги

«На станції Долинська (Катеринівської залізниці), – писав Василь Кривенко, автор письмового супроводу

зупинялись, виводились у спеціально відведенні місця, де проводилась їх очистка, вони заправлялись дровами,

царської поїздки на Південь Росії в 1888 році, – в зв’язку з відсутністю залу, обід був сервірований в сусідньому

вугіллям, забезпечувались запасами води. На станції Долинська таке місце для потягів знаходилось біля

маленькому трактирі».

селища Волохине. Крім того, на вузлових станціях влаштовувався відпочинок і зміна поїзних бригад, ремонт

і передбачалась обов’язкова наявність додаткових потягів. Із другої половини 80-х років увесь комплекс такого

З часом на залізничному вокзалі в Харкові відкрили церкву. Назвали її Олександро-Невською. Дослідник краю

обслуговування з Нового Бугу передавався станції Долинська.

Ігор Шевченко висловив думку, що царська сім’я та громадськість таким чином відгукнулись на трагічні події

жовтня 1888 року під Харковом. В грудні 1902 року дерев’яну церкву

Враховуючи, що відстань від станції Долинська до Миколаєва біля 150-ти верств, роль проміжної для дозаправки

з такою назвою відкрили також на станції Долинська. № 13 фото

і огляду потягів та вагонів передавалась станції Ново-Полтавка.

церкви Олександра Невського на станції Долинська

В проекті міністерського документу, що розроблявся, передбачалось: перенести із станції Новий Буг на станцію

Станція Долинська вступила в новий етап своєї розбудови. Зусиллями

Долинська залізничні колії, які виводились із технологічного обслуговування потягів, 14 стрілок, поворотний

залізничників вона перетворювалась у надійні транспортні ворота

круг для потягів, житловий будинок для розміщення адміністрації депо.

Східної Херсонщини. Про соціальне обличчя станції доводилось

лише мріяти. Тільки з побудовою в 1890 році біля неї цегельного

Значний обсяг робіт планувалось виконати на станції Долинська. Це, насамперед, проведення земляних робіт

заводу, що обслуговував залізниці, відкрились можливості лишки

для укладання нових колій та установку на них 26-ти стрілок. Нове місце займав поворотний круг для потягів.

цегли вкладати в будівництво житла на станції. Перший житловий

Із часом він розміститься в північній частині станції, де й сьогодні розвертаються односекційні локомотиви

будинок на нинішній вулиці Лазарєва (до 1985 року залізничні будинки) прийняв жителів лише в 1893 році.

тепловозів, що доставляють пасажирів із Миколаєва.

Цей факт підтверджується документами бюро технічної інвентаризації житла. Таких двоповерхових будинків на

станції будувалося щорічно по одному.

Інший пункт, пропонував перенести залізничний вокзал на нове місце, переобладнавши існуюче приміщення в

Це був час, коли до станції почали тулитись хати – мазанки, а весною сюди з’їжджалися заробітчани для найму

житловий будинок. Цей пункт, мабуть, був внесений в

на сільськогосподарські роботи. В 1891 році відкрилось залізничне училище для дітей, батьки яких своє життя

документ у зв’язку з успішними роботами на

пов’язали із залізницею і проживали на маленьких або віддалених станціях та роз’їздах. На цьому перелік,

будівництві нового пасажирського вокзалу. № 11 фото

зробленого для залізничників на станції Долинська, вичерпувався. «Список населённых мест Херсонской

залізничного вокзалу на станції Долинська

губернии и статистические данные о каждом поселении», Херсон, 1896 р., стор. 48, про Долинську розповідає

красномовно: у 25-ти дворах селища проживало 227 мешканців. При селищі та станції були дві крамниці, два

На його побудову Міністерство шляхів сполучень

буфети, одна пивна і корчма.

за кошторисами надзвичайних видатків в 1887 році

виділило 30 тисяч, а в 1888 – 19 тисяч рублів. Але,

В історичній науці склались традиції роком заснування населеного пункту вважати першу про нього письмову

як показало життя, такі темпи фінансування нової

згадку. В нашому випадку, починаючи з 1873 року, мова велась про створення і розвиток станції Долинська. То

споруди зберегти не вдалось. Його спорудження в

ж, мабуть, роком заснування Долинської, як населеного пункту, варто було б вважати 1896 рік.

часі розтягнулось на 15 років. Перших пасажирів він

В сім’ї Бочковських підростало два хлопчики. Жвавим інтересом і особливою допитливістю виділявся старший

спромігся прийняти лише на початку ХХ століття.

– Іполіт. Приходив час визначатись. Родину не могло влаштовувати місце їх проживання, де були відсутні

можливості для розвитку дітей. Лякала відірваність від нормального цивілізованого життя. «Як вирватися з

Були й інші напрацювання щодо коштів. Вони потрібні

круговороту проблем?» – все частіше ставив для себе таке питання Аполлон Бочковський. Допомогла станція.

були на побудову нової товарної платформи, щоб

Він присвятив залізниці багато років бездоганної праці. Всі ці роки довелось працювати у тих її підрозділах, що

замінити існуючу, що прийшла в непридатність, на житловий будинок для службовців залізничного депо, для

обслуговували Катеринівську залізницю. Її керівні органи знаходились у Катеринославі. В зв’язку з сімейними

перенесення на нове місце приміщень, які забезпечували станцію водою, для створення залізничного переїзду з

обставинами А.Бочковський та його родина й були переведені для роботи на залізниці до губернського міста.

подоланням п’яти пар колій, а також для подовження труби з водовідведення в межах станції.

Там, в 1896 році й став учнем Катеринославського реального училища Ольгерд Іполіт Бочковський. № 14 фото

Після багатьох погоджень проект документу, оформлений як Меморія Департаментів Державної Ради, 9 травня

меморіальної дошки О. Бочковському на приміщенні музею історії Долинського району

1888 року за № 16 був поданий «К собственноручному Его Императорского Величества утверждению». Вже

наступного дня у верхній частині Меморії поставлено резолюцію «Исполнить. 10 мая 1888 г. Гатчина». На

Список використаних архівних джерел та літератури

останній сторінці документу підпис: «Александр».

Державний Архів Кіровоградської області (ДАКО). Єлисаветградський римсько-католицький костел. Книга

Чи не цей документ згадав правитель Росії, коли,

реєстрацій актів про народження. м. Єлисаветград, 08.12.1877-15.12.1893, ф. 498, оп. 1, с. 2

вертаючись із поїздки Кавказом і Кримом, біля

ДАКО. Єлисаветградський римсько-католицький костел. Книга реєстрації актів про смерть, м.Єлисаветград,

станції Бірки, що за 40 верст від Харкова, 17 жовтня

23.12.1887-24.11.1908, ф. 408, оп. 1, с. 3

1888 року імператорський поїзд з царською сім’єю

Мемория Департаментов Государственного Совета России от 9 мая 1888 г., № 16, Российский Государственний

і багаточисленним оточенням високопосадовців,

исторический архив (РГИА),ф. 1159, оп. 1, д. 385, лл. 89-91, 101-105 об, 108об.

потрапив в аварію? № 12 фото аварії царського

Письмо Министерства путей сообщений России к Государственному Секретарю России с просьбой увеличения

потяга Кров і жертви настільки налякали Олександра

ассигнования на расширение ст. Долинская Харьковско-Николаевской и Екатериненской железних дорог, РГИА,

ІІІ, що він примусив потяг з уцілілими вагонами

1888 г., ф. 1152, оп. 10, д. 128, лл. 1-6, 7-8, 12-15 об.

через станції Катеринослав, Кривий Ріг, Долинська

План ст. 1883 г., Долиская Харьковско-Николаевской ж. д. РГИА, ф. 350, оп. 60, д. 25, л. 1

повернути у зворотний путь, і, накидаючи більш ніж

Гусейнов Г.Д. Незаймані сніги. Книга 3. / Г.Д. Гусейнов – Д.: АРТ-ПРЕС, 2010. – 314 с.

300 верст додаткового шляху, знову прямувати до

Кривенко В. Поездка на Юг России в 1888 году / В. Кривенко // Исторические Вести. – 1891. – № 1

44

45

Крючков Ю.С. Град Святого Миколая: путівник старим Миколаєвом / Ю.С. Крючков. – Миколаїв: Можливості

Маруценко В.Г.

Кіммерії, 2003. – 252 с.

ДОЛИНСЬКА О.Ф. І СТ. ДОЛИНСЬКА.

Крючков Ю.С. Історія Миколаєва. Від заснування до наших днів / Ю.С. Крючков. – Миколаїв: Можливості

Кіммерії, 1996. – 299 с.

ДАВАЙТЕ РОЗМОВАМ ПОКЛАДЕМО КРАЙ.

Линюк Ю.С. Сторінки історії Одеської залізниці / Ю.С. Линюк. – Одеса: Астропринт, 2005. – 252 с.

Маруценко В.Г. Боковенька-2006. Степовики: біографічний довідник / В.Г. Маруценко. – Долинська: Поліграф-

Розмовам потрібно покласти край: під станцією Долинська немає жодного сажня землі, яка б належала Ользі

Сервіс, 2007. – 170 с.

Федорівні Долинській.

О.М. Поль і розвиток гірничої промисловості в Криворізькому басейні: матеріали громадських читань. –

З польовою двохметровкою, виготовленою Станіславом Марікуцею, столяром лісомеліоративної організації

Кривий Ріг: Видавничий дім, 2002. – 208 с.

намагаюсь перенести на місцевість межі колишніх земельних володінь жінки, іменем якої названо станцію,

Платонов В.П. Человек-легенда: Александр Поль / В.П. Платонов. – Д.: Проспект, 2002. – 208 с.

район, місто.

По Екатерининской железной дороге. – Одесса: ФЛП Фридман А.С., 2008. – 152 с.

Хосяінова Л. З плеяди Українських патріотів / Л. Хосяінова // Народне слово. – 1 квітня 2010

Допомагають це зробити майже знищена витоки річечки Водяна і залізниця, що двома рукавами на Миколаїв

Хосяінова Л. Ольгерд Іполіт Бочковський в Єлисаветграді / Л. Хосяінова // Боковенька-2002: літературно-

і Кривий Ріг наклалася на західну частину землеволодінь Долинської. Доступно і беззаперечно допомагає

художній альманах. – Кіровоград: Мавік, 2003. – 153 с.

відтворювати ландшафт ділянка Харківсько-Миколаївської залізниці. Вона, прямуючи цією територією,

розсікла угіддя колією завдовжки 1800 метрів. На ній працюють три водопропускні споруди. Середня – для

річки Водяної, обабіч, справа і зліва, на відстанях шестисот метрів – для її приток. Один із цих витоків 140 років

тому брав початок із території південної частини старого міста. Володимир Антоненко, описуючи Долинську

у спогадах «Місто моє степове», пише: «Пам’ятаю, як у 1963-у, після лютої зими, по місту стояло суцільне

болото. На перехресті вулиць Кірова і провулку Транспортному велика калюжа не висихала аж до літа. Її чомусь

називають Кундикове болото. Десь неподалік від цього місця проживав, за переказами городян, якийсь Кундик».

Сьогодні підтверджено документально: в тому місці брав початок один із витоків річки Водяної. Пірнаючи

у штучні русла під Криворізькою і Миколаївською залізницями він прямував до основної водної артерії.

З розбудовою селища жителі вулиці Кірова, наступаючи забудовами, поступово ховали потік під землею.

Затиснутий звідусіль, але не зневоднений, він час від часу проявляв характер, то Кундиковим болотом, то водними

сюрпризами і неприємностями в затоплених погребах та сараях. В другій половині 80-х – на початку 90-х під

час найбільшого наступу підземних вод на місто, загнаний у землю потік, проявив свій норов з особливою

силою. Ось тоді влада, щоб назавжди позбутися клопотів (а можливість така була, будувався КГЗКОР), залучила

будівельників, поставивши завдання приборкати Кундикове болото. Матеріалів і засобів у цю невелику частину

вулиці уклали достатньо. Воду відвели через облаштовані водозливи і прокладені труби, проблемну проїзджу

частину вимостили. Проведеним роботам із часом почали сприяти і зміна клімату, і відступ підземних вод,

і розрита водогінними та каналізаційними траншеями Долинська. Здається непокірний струмок приборкали.Майже

не залишилось слідів від притоки, що поповнювала Водяну з підвищення, яке знаходилось за Червоним Маяком.

Ця висота господарює над всією місцевістю. З давніх-давен її охоронцями зі сходу були дві скіфські могили, а з

півдня, від сіл Згода та Вишневе – витоки річки Висуні.

Місцем народження Водяної став рівний і безмежний придолинський простір. Нині це південна окраїна сучасної

Долинської, що за півверсти від колишнього птахокомбінату. Колись це були польові долоні степу. Збудована

через них Криворізька залізниця стала першою перепоною на шляху струмка після витоку. Будівельники, знаючи

непередбачуваність степових потоків, вперше спрямували його рукотворним руслом під залізничний насип.

Вибігши на польовий простір, він знову сховався. Цього разу у лісовому чотирикутнику. Час виказав приховану

істину: дерева насаджені там, були ровесниками володарки цих територій, Ольги Федорівни Долинської.

Подолавши ще одне рукотворне русло під Харківсько-Миколаївською залізницею, підсилений притоками, потік

перетворився у річечку Водяну. Вона понесла свої води до місцевості, що дійшла до нас багатьма назвами:

пустище Осиповської, Федорівка, Водяна, Мала Водяна, Маловодяне…

Проходять роки. Вже в післявоєнний період через русло витоку Водяної проклали автошлях до сіл Катеринівки

та Марфівки.

Під Криворізькою залізницею засипали труби водовідведення не лише Водянського, а й іншого струмка, що

знаходився ближче до станції Тимкове. Тепер тільки водойма після весняного танення снігів іноді ще нагадує

місце, де починалась річечка Водяна.

Невпізнанно змінилась територія між залізниць. В радянську добу там організували господарство з вирощування

саджанців плодових культур. А сплюндрований Водянський потік цього разу пропустили під містком

новозакладеної вулиці. Їй дадуть назву Садова. Незважаючи на все Водяна, у межах вікових дерев, у 70-і роки

ХХ століття ще подавала ознаки життя. Сюди, щоранку, необмежений чиновницькими турботами, добігав і я.

Про власницю землі і парк, звичайно ж, нічого не знав. Вражало навколишнє оточення, неймовірна гармонія,

спокій, порядок і, здавалось, чиясь присутність. А ще тут полюбляли організовувати піонерську зірницю, де

водну гладь по колоді із дерева настирливо долали учасники змагань.

46

47

Сьогодні та казка залишилась лише у спогадах. Райський куточок перетворився у глухомань та сміттєзвалище.

Маруценко В. Г.

На захід від залізниці правобережжя Водяної приголубило присадибну забудову пані Долинської. Поряд із

ЧИ МОГЛА СТАНЦІЯ ДОЛИНСЬКА МАТИ НАЗВУ КЕФАЛІВКА?

будинком знаходився господарський двір, садок із квітником, левада, вітряк, криниця. До них прямували дві

польові дороги. Залізниця, що пролягла поряд, вимагала води. Річку перегородили загатою. На Водяній утворили

Приїхавши багато років тому в Долинську, я довго не міг збагнути: чому місце, де влітку відпочивали і купалися

ставок. Воду до залізниці подавали водогоном, що проходив землями О. Долинської. Поруч зі станцією, на

жителі районного центру, замість українського слова ставок, називали прудом?

під’їзді до нинішнього південного переїзду, знову ж таки у володінні Ольги Долинської, в 1894 році працював

На початку цього століття до моїх рук потрапили документи Санкт-Петербургського російського державного

цегельний завод.

історичного архіву.

Землі Ольги Федорівни від сучасного Маловодяного майже правильним прямокутником завширшки від півтора

Вони й допомагають розставляти точки над «і» щодо виникнення і становлення станції Долинська.

до двох та більш ніж на сім кілометрів простягались на схід.

В іменному найвищому указі Миколи ІІ, направленому Міністру шляхів сполучень Росії 7 липня 1899 року,

вказувалось: «Для здійснення додаткових робіт на Харківсько-Миколаївській залізниці, а саме: влаштуванні

Північна межа земельного наділу майже пересікала пристанційне стикування двох залізниць, проходила

нагірної канави на 193-й версті Роменської дільниці, а також нового пруда для водозабезпечення станції

угіддями, де нині знаходиться Транспортний провулок міста Долинської, і прямувала далі у неозорий степ.

Долинська, розширення станції Куцівка, Знам’янка та Білопілля і установки на останній з них снігового захисту,

Майже в центрі наділу, дещо зміщеним до південної межі землеволодіння, знаходився хутір Очеретин (нині

виявилось необхідним зайняти землі з їх власністю в межах повітів Роменського Полтавської, Олександрійського

село Більшовик). Три приміщення, криниця, оточуючі поля, ставок на витоках Очеретяної забезпечували його

Херсонської і Сумського Харківської губерній в загальній кількості 40 десятин однієї тисячі двохсот семидесяти

господарську діяльність.

одної квадратних сажень.

Всього на кінець 1893 року за Ольгою Федорівною Долинською числилось 1025 десятин землі, окремий виняток

В зв’язку з цим наказую:

складали 29 десятин, що знаходились в підпорядкуванні Харківсько-Миколаївської та Катерининської залізниць.

1. Підготовити розпорядження щодо відчуження для вказаної мети означених земель;

2. Винагороду землевласникам передбачити на підставі загального законодавства про майно, що відчужується

Воєнний землемір колезький асесор В. Модін, розробляючи топографічний спеціальний план пустища

згідно розпоряджень уряду;

Осиповської, який знаходився в межах села Водяного і хутора Очеретин в Олександрійському повіті Херсонської

3. В зв’язку з терміновим проведенням будівельних робіт займати згадувані землі відразу після здійснення їх

губернії, що належали дружині колезького секретаря Ользі Федорівні Долинській конкретизував його так:

опису з дотриманням правил, викладених у статтях 594 та 595 законів цивільних (Зведення (звід) законів

993 десятини 477 сажень землі знаходились під оранкою, сінокосом і вигоном, 6 дес. 754 саж. – під ліском,

Т. Х т. 1, вид. 1887 рік)».

8 дес. 79 саж. – під будинком і садом, 4 дес. – під забудовою, 7 дес. 1310 саж. – під польовими шляхами, 5 дес.

2200 саж. – під ставками і заболоченою місцевістю.

Поява короткого, але вимогливого царського указу диктувалось не тільки розширенням станції (їх було вже дві),

а й появою більш сучасного і потужнішого покоління потягів. Маловодянський ставок, збудований для маленької

Закінчуючи, хотів би повернути читача до початку нашої розмови. Співставляючи площу нинішнього міста

станції у 70-х роках не мав достатньої кількості води, щоб вирішувати проблеми водозабезпечення набагато

– 1266 гектарів із розмірами землеволодінь Ольги Федорівни Долинської, не важко переконатись: вони

потужнішого залізничного вузла. Крім того, ще в 1882 році в «Доповіді урядової комісії з прийому до казни

майже співпадають. А відрізняються лише своїм розміщенням. Місто збудоване з півночі на південь, вздовж

Харківсько-Миколаївської залізниці» вказувалось: «Існуючі дерев’яні водопідйомні приміщення головної лінії

залізничних колій, угіддя пані Долинської пересікли залізниці із заходу на схід. Спільними для обох територій

та Знам’янсько-Миколаївської дільниці, за виключенням щойно збудованих, стають не придатними і в

стали експропрійовані соціалістичною революцією у О. Долинської землі, на які південніше Транспортного

найближчому майбутньому будуть вимагати капітального ремонту». Дерев’яним на станції Долинська був не

провулку наклались квартали сучасного міста. Відійшов до міста хутір Очеретин. З іншого боку межового

тільки водогінний підйомник, а й пасажирський вокзал, платформи.

провулку перестуком коліс продовжує працювати на залізницю станція із назвою Долинська, яка збудована, як

і більша частина міста, на землях Михайла Олександровича Кефали та Волохіних.

Під водозабезпечення станції Долинська Харківсько-Миколаївської

залізниці в Олександрійському повіті Херсонської губернії згідно опису

Автор висловлює вдячність братам Валерію і Василю Булавкам, що допомагають гортати сторінки історії нашого

від 26-го листопада 1899 року із землеволодінь дійсного статського

краю.

радника Михайла Олександровича Кефали фото № 1. М.О. Кефала було

відведено 20 десятин 580 квадратних сажнів землі. З цього документа

Література:

можна переконатись: до відведення земля знаходилась під городами і

1. Кіровоградський обласний державний архів (ДАКО), ф. 490, оп. 1, сп. 231. План пустоши Осиповской при деревне Водяной

заплавами (оболонню).

и хутора Очеретин.

Оцінка землі, відведеної під водогін, відбулась 25 червня 1901 року. Під час

засідання оціночної комісії уповноважений землевласника звернув увагу,

що відчужувана земля дає багатий урожай трави та очерету і здається в

оренду під вирощування овочевих культур вартістю 4 копійки за квадратну

сажню.

Виходячи з цього він просив комісію:

Установити винагороду за відведену землю з розрахунку 500 руб. за

десятину;

Надати право Кефалі із влаштованого залізницею пруда (ставка) користуватись водою і льодом в межах

необхідних для потреб економії, що знаходилась поряд. Пояснювалась така вимога відсутністю води в районі

відчужених земель.

Висувалась вимога зобов’язати управління залізниці не обгороджувати ні канавами, ні якимись іншими

спорудами тих місць, де прокладались водогінні труби.

Агент залізниці на засіданні комісії заявив, що він не може погодитись з усіма вимогами землевласника, бо не

48

49

має від управління залізниці необхідних повноважень, просив визначити винагороду за відведену землю із

Наступне засідання комісії відбулось через рік, 28 червня 1903 року. Заслуховувався протокол поліцейського

розрахунку 300 руб. за десятину.

дізнання, оформлений приставом Олександрійського повіту 11 жовтня 1902 року. Ось його дослівний виклад:

«Там, де адміністрацією залізниці влаштований пруд (ставок), знаходились «редко пересыхающая течея и

Прийнявши до уваги, що переважна більшість відчужених земель відносилась до заливних лугів (заплав) і до

родниковые плёса», які служили для потреб економії Кефали». Тому комісія: «Ввиду несомненного лишения

передачі їх залізниці здавалась в оренду під городи вартістю 4 коп. за кв. сажню і була значною статтею доходів

владельца удобного пользования водой» ухвалила: рішення своє від 25 червня 1901 року про надання права

землевласника, що не тільки в районі відчуження землі, а й у

землевласнику користуватись водою із влаштованого управлінням Харківсько-Миколаївської залізниці пруда

всьому Олександрійському повіті ціни на землю прогресивно

(ставка) залишити в силі.

зростають (наводився приклад продажу землі біля містечка

Новгородка Веселовським покупцю Здорику вартістю 325 руб.

Зрозуміло, що управління залізниці не могло погодитись із таким рішенням комісії. Цього разу залізниця

за десятину), що смуга відчуженої землі з прокладеними

підготувала заяву на ім’я херсонського губернатора. В ній вказувалось: власнику відчуженого нерухомого майна

трубами пересікала всю землю власника в різних напрямах

(мова йшла про відчужену землю під пруд (ставок)) могло б надатися повне або часткове право користуватися

і цим наносила суттєвий збиток його господарству, комісія з

ним лиш в особливому випадку, коли відчужений пруд (ставок) побудував Кефала.

місцевих цін визначила винагороду Кефалі за відведену землю

з розрахунку 500 руб. за десятину, в сумі 10120 руб. 83 коп.

В даному випадку на відчуженій землі ніколи ніякого ставка не існувало. Водоймище побудоване виключно

фото № 2. Кефалівський ставок

розпорядженням управління залізниці, на кошти казни (розведена риба, тощо). Комісія не мала права надавати

Кефалі сервітут (право мати певні вигоди від використання ставка).

Крім того, вона зобов’язала управління Харківсько-Миколаївської залізниці:

Надання Кефалі такого права несправедливе ще й тому, що останній отримає подвійну винагороду – за відчужену

а) надати право землевласнику користуватись водою із водойми побудованої залізницею, займатись заготівлею

землю одержить готівкою в сумі 500 руб. за десятину. Крім того, Кефала буде мати значні вигоди від участі в

із неї льоду в необхідній для економії кількості, і, взагалі, постійне і безперешкодне користування водою

користуванні прудом (ставком). А вони можуть бути дуже вагомі.

необхідною в господарстві;

б) не обгороджувати зайнятої водогінними трубами смуги землі ні канавами, ні якимись іншими спорудами.

Їх Кефала може отримати згідно рішень оціночної комісії. Підставою для якої став протокол дізнання, оформлений

Зрозуміло, що з таким рішенням комісії управління Харківсько-Миколаївської залізниці погодитись не могло.

приставом 3-го стану Олександрійського повіту від 11 жовтня 1902 року. Але командирований для участі в

Визнавши проведену комісією оцінку вартості землі перебільшеною, управління залізниці звернуло увагу:

дізнанні начальник 7-ої дільниці служби колій доповів, що дізнання 25 жовтня 1902 року в зв’язку з неявкою

1. Вартість землі в Олександрійському повіті згідно статистично-економічного огляду Херсонської губернії

уповноваженого від землевласника не відбулось. Він подав заяви опитаних ним осіб, селян-старожилів цієї

за 1899 рік показує, що її ціна на рік відчуження у Кефали (1899) знизилась на 6 відсотків. Тенденція до

місцевості та службовців Харківсько-Миколаївської залізниці – колійного майстра Василенка і «письмовозителя»

зниження вартості землі набуває хронічного характеру. Значний вплив на сільське господарство і вартість

Пузанкова, в яких вони засвідчили відсутність на землях, що відчужувались у Кефали, будь-яких загат чи інших

землі мають неврожайні роки, які повторюються з року в рік;

водойм. Їх свідчення підтверджено нотаріальними копіями заяв.

2. Продаж Веселовським землі Здорику за ціною 325 руб. за десятину потрібно розглядати як поодинокий

Направляючи документи губернатору, управління залізниці просило його сприяти більш-менш нормальному і

факт, який не повинен стати підставою для оцінки землі Кефали вартістю її в 500 руб.

справедливому вирішенню питання щодо винагороди Кефалі за відчужену землю.

3. Підставою для подорожчання землі не може бути заява комісії, щодо відсутності належних умов переїзду і

Відповідь найвищого посадовця краю не забарилась. В направленій Міністерству шляхів сполучення справі

прогону худоби через землі, зайняті водогоном, про що підтверджено в заяві уповноваженого залізниці на

херсонський губернатор підтримав рішення оціночної комісії щодо вартості відчужуваної землі. З його слів

її засіданні;

вона відповідала дійсності. За десятину угідь казні пропонувалось викласти 500 рублів. Погодився губернатор

4. Виходячи з цього, вартість землі Кефали на 1899 рік може бути визначена сумою 284 руб. за десятину. Якщо

із наданим Кефалі правом користуватись щойно збудованим залізничною адміністрацією прудом (ставком),

взяти до уваги виняткові умови відчуження – 300, як пропонував уповноважений залізниці.

підтримав рішення комісії щодо виконання управлінням залізниці зобов’язань не огороджувати зайнятої

5. Управління залізниці вважає, що надавати певні переваги колишньому володарю землі, який ніякої ні

водогінними трубами смуги землі та вимогою землевласника облаштувати переїзд на Грековій балці.

матеріальної, ні моральної участі в побудові нової водойми не брав, вкрай не справедливо.

Нарешті документи дійшли до Кабінету Міністрів Росії. Там довго мудрувати не стали. Міністри погодились із

рішенням комісії не зводити перепон і огорож з боку управління залізниці на смузі землі, зайнятій водогінними

25 червня 1902 року вже з особистою участю Михайла Кефали відбулось чергове засідання комісії. На ньому

трубами. Дійшли висновку: на відчуженій землі будь-яких запруд або інших водойм до 1899 року не виявлено,

розглядались обґрунтовані управлінням Харківсько-Миколаївської залізниці пропозиції щодо ціни на відчужену

а пруд (ставок) будувався винятково для потреб залізниці. Ось чому колишній власник землі ніяких підстав для

кефалівську землю.

користування цим прудом (ставком) не має. Мало того, спільне користування водоймою могло б створити значні

незручності для залізниці. Таким же безпідставним вважалось рішення комісії щодо зобов’язань залізниці

Вислухавши представника залізниці, М. Кефала зауважив, що в тому місці, де побудований залізничний пруд

облаштовувати переїзд на Грековій балці. Згідно плану місцевості, що знаходився у справі, цю балку пересікала

(ставок), до його облаштування існувала створена ним запруда. На підставі цього він вимагав надати йому право

дуже зручна для землевласника польова дорога загального користування. Указану частину постанови комісії

користуватися водою із збудованого адміністрацією залізниці пруда (ставка). Таке право вважав справедливим.

пропонувалось відмінити.

Крім того, з метою усунення незручностей, які виникли у нього при ведені польових робіт, він просив комісію

зобов’язати управління залізниці облаштувати переїзд через Грекову балку.

Виходячи з цього, Рада Міністрів отримала всі підстави вважати:

1. Винагороду дійсного статського радника Михайла Олександровича Кефали за 20 десятин 580 кв. сажень

Агент залізниці, підтримавши висунуті управлінням Харківсько-Миколаївської залізниці пропозиції заявив, що

зайнятих угідь із його володінь в Олександрійському повіті Херсонської губернії під водопостачання станції

вимоги про влаштування переїзду через Грекову балку передчасні.

Долинська Харківсько-Миколаївської залізниці та збитки відшкодувати за рахунок казни із виділеного

Проте комісія, виходячи з того, що вартість десятини землі за ціною 284 руб. нею не може бути прийнята, а факт

кредиту згідно визначеного оціночною комісією розрахунку в розмірі 10 тисяч ста двадцяти рублів 83

продажі землі Веселовським Здорику в розмірі 325 руб. наведений лише для порівняння цін, за якими потрібно

копійок з установленими 6-ма відсотками річних від дня заняття землі до дня її оплати.

оплатити оболонь, постановила:

2. Зобов’язати управління Харківсько-Миколаївської залізниці не обгороджувати зайнятої водогінними

трубами смуги землі ні канавами, ні будь-якими іншими спорудами.

1. Встановлену вартісну оцінку землі залишити в силі.

2. Зобов’язати управління залізниці влаштувати переїзд через Грекову балку.

Миколі ІІ для царського підпису справу подали в Меморії Департаменту Державної Ради. Її він «Высочайше

3. Вияснити шляхом поліцейського дізнання з участю представників залізниці і землевласника про існування

утвердить соизволил в Царском селе, 13 декабря 1905 г.».

на місці відчужених земель ставу або іншої водойми.

Вода поступала на станцію Долинська у збудовані для цього дві водогінні вежі, з них – до місць заправок водою

50

51

потягів. Фото № 3. Станція Долинська з водогінними вежами, початок ХХ ст. Дві водозаправні установки

вищеназвану ділянку землі у відведених і указаних їй межах. Якщо на протязі вищеназваного часу орендаторка

знаходились на головній колії, ще одна – біля паровозного депо. Останню, в дещо розібраному стані, можна ще

Андонієва не збудує на відведеній їй земельній ділянці житлового будинку і не обгородить парканом меж

побачити і в наші дні. А вода, що подавалась з

відведеної їй ділянки землі, землевласники мають право по закінченню першого орендного року договір цей

пруда, з часом дійшла до станції Тимкове. З

знищити, позбавити орендаторку Андонієву відведеної їй в орендне користування ділянки землі і позбавити її

відходом в історію паровозів відпала потреба

права найму негайно. Отримані від орендаторки Андонієвої орендні гроші їй не повертаються.

подавати воду з пруда. Це відбувалось у 60-х роках

§3. Покрівлі, поставлені орендаторкою Андонієвою на побудованих нею будівлях, повинні бути з металу або

минулого століття. Залишившись без потреб і без

ґонтові, або тесові, але – не солом’яні. За порушення цього параграфа володарі мають право договір цей знищити

догляду, водогінні вежі не встояли перед

і позбавити орендаторку Андонієву права найму.

руйнівними зусиллями і людей, і часу. Одну з них,

що була далі від станції (майже в тому місці, де у

§4. За право орендного користування відведеною ділянкою землі орендаторка Андонієва зобов’язана платити

80-х роках минулого століття спочатку поставили,

власникам орендні кошти щорічно по шість копійок за кожну квадратну сажню, а всього дванадцять рублів 24

а потім зняли В. Леніна) підірвали німці, друга –

коп. (12 р.24 коп.) на рік.

своїми руїнами продовжує нагадувати приїжджим

і жителям міста про еру потягів на станції

§5. Орендаторка Андонієва зобов’язана виплачувати власникам землі або їх уповноваженому орендні кошти

Долинська. Цю вежу навіть вималювали на герб

кожного півріччя наперед рівними долями, а саме: першого вересня кожного орендного року шість рублів 12

міста Долинська. Але влада і після цього так і

копійок (6 руб. 12 коп.) і першого березня кожного орендного року шість рублів 12 копійок (6 руб. 12 коп.).

залишилась не то що не спроможною, скоріше бездарною, щоб зробити для міста щось більше – зберегти для

потомків залишки того, що нагадувало б про першооснову станції. З побудовою міського водоканалу (70-ті роки

§6. Без письмової згоди власників орендаторка Андонієва не має права: а) переуступати цей договір іншій особі;

ХХ ст.) залізничний водогін в межах міста почав поступово демонтуватись. Доклали рук до нього й будівельники

б) відкривати фабричні, торговельні, промислові заклади і підприємства; в) дозволяти відкривати подібні у своїх

КГЗКОРу.

будівлях іншим особам. За порушення орендаторкою Андонієвою будь-якого пункту шостого параграфа цього

договору володарі мають цей договір знищити і усунути орендаторку Андонієву від найму негайно, збудовані

Останній удар по водогону (а це в часі майже співпало з його віковою сторінкою) нанесли на початку нинішнього

орендаторкою приміщення повинні бути знесені в місячний термін.

століття. В 1997 році один із високопосадовців Долинського міськвиконкому забрав у Знам’янській дільниці

водопостачання залізниць документи і схеми збудованого на початку ХХ століття водогону. Як розповідав Степан

§7. Зводити нові приміщення, перебудовувати старі орендаторка Андонієва не має права без письмової згоди

Смоляр (а він прагнув організувати крапельний полив ставковою водою яблуневого саду, що намагався закласти

власників.

на території колишнього овочево-фруктового радгоспу «Долинський»), на той час водогін міг надійно подавати

воду до резервуарів міського водоканалу, що розташований на криворізькому виїзді з Долинської. Здійснити

§8. Орендаторка Андонієва на протязі всього орендного терміну зобов’язується: а) коритися розпорядженням

цей задум йому не дали. Пройде небагато часу і водогінна система, яка бездоганно і надійно працювала десятки

власників щодо благоустрою і планування селища; б) не порушувати меж відведеної їй ділянки землі; в) не

років, не знаючи поривів (труби зачеканювались свинцем) була демонтована і разом з документами канула в

проводити захоплення землі; г) у дворах і приміщеннях дотримуватись чистоти, не викидати нечистоти і всіляке

Лету. Говорячи по-сучасному – поповнила чийсь сімейний бюджет.

сміття на вулицю, а вивозити своєчасно нечистоти у вказане власниками місце; д) не копати канав, ям за межами

відведеної їй ділянки землі. За порушення будь-якого пункту восьмого параграфа цього договору орендаторка

Натомість жителям Долинської, що споживають вельми сумнівну за якістю карачунівську воду, продовжують

піддається неустойці в розмірі п’яти рублів.

«навішувати лапшу на вуха»: подавати щойно знайдену воду із багатих на неї Лозоватських запасників влада

не може, – відсутні кошти на будівництво водогону, який як виявляється, повинен проходити шляхом свого

§9. Орендаторка Андонієва завжди зобов’язана своєчасно вносити орендну плату в обумовлені строки власникам

демонтованого попередника.

або їх уповноваженому. У випадках не внесення орендної плати в один із вказаних строків власники мають

право цей договір знищити, усунути орендаторку Андонієву від найму безповоротно і стягнути з неї неустойку

Нині потреба станції у воді відпала. Із усього комплексу водопостачання, що колись був необхідним для станції

в розмірі три рублі за кожну не оплачену в строк піврічну орендну плату. В цьому випадку збудовані будівлі

Долинська, на початок ХХІ століття залишився лише ставок зі своєю незмінною російськомовною назвою –

повинні бути знесені на протязі одного місяця від дня прострочування.

пруд. Від нього залізничне відомство давно відмовилось і він знаходиться в приватному підпорядкуванні.

Щоб не склалося враження, що історія з будівництвом водогону для станції, це лиш прикрий і поодинокий

§10. По закінченню орендного терміну, якщо між власниками і орендаторкою Андонієвою не відбудеться угода

випадок в житті землевласників, пропоную вам ще один документ – текст договору братів Кефали на право

на новий термін, орендаторка Андонієва зобов’язана на протязі шести місяців після закінчення орендного

оренди земельних ділянок під забудову житла в селищі Кефалине (нині м. Долинська) із орендарями. Таких

терміну знести всі будівлі і прибрати місце.

актів договорів наш музей має кілька.

§11. Добровільний продаж зведених будівель, як і продаж з торгів можуть бути проведені тільки під знесення, як

Подаю дослівний переклад тексту. «Селище Кефалине. Тисяча дев’ятсот шістнадцятого року, вересня, першого

матеріалів. Борги в орендованих платежах повинні мати перевагу перед іншими платежами.

дня. Ми, що нижче підписались, з одного боку землевласники Олександр і Михайло Кефала і з іншого селянка

Устинівської волості Єлисаветградського повіту Варвара Никифорівна Андонієва підписали цей договір в

§12. Орендаторка Андонієва бере участь поряд з іншими орендаторами у видатках на утримання поліції і на

наступному:

благоустрій селища.

§1. Ми, Олександр і Михайло Михайловичі Кефала дозволяємо Андонієвій побудувати житловий будинок на

§13. Договір цей складений у двох екземплярах, із яких дійсний знаходиться у власників землі, копія –

особисто нам належній ділянці землі в селищі Кефалине при ст. Долинська Південної залізниці (далі вказуються

у орендаторки Андонієвої. За себе особисто і за дорученням брата мого Михайла Михайловича Кефали

її розміри), а всього двісті чотири (204) квадратних сажні, записані під № 356 і надані Андонієвій в орендне

Олександр Михайлович Кефала».

користування на протязі шести років, починаючи з першого вересня 1916 року по перше вересня 1922 року

(прописом).

Інший договір брати Кефали уклали із кременчуцьким міщанином Михайлом Матвійовичем Птіциним. 1 травня

1914 року ним взято в оренду земельну ділянку площею 263 кв. сажні. Договором передбачено будівництво

§2. Орендаторка Андонієва зобов’язана на протязі першого орендного року, тобто, з 1 вересня 1916 року по 1

житла в квадраті № 1 під номером 9. Потрібно зауважити, що параграфи в цьому документі, виписані набагато

вересня 1917 року (все прописом): а)збудувати на відведеній їй в орендне користування ділянці землі житловий

жорсткіше чим приведені в договорі з Андонієвою. Його не виконання давало можливість братам Кефалам брати

будинок, а буде того бажати і службові приміщення, як-от: погріб, сарай, конюшню; б) обгородити парканом

неустойку в розмірі подвійної орендної плати, тобто сорок два рубля шістнадцять копійок (42 руб. 16 коп.).

52

53

Далі цитую документ за оригіналом: «Остаётся из намеченных министерством поселений одна только

Між іншим, це був дев’ятий будинок майбутньої вулиці, що носить нині ім’я великого Шевченка. Її, як

Братолюбовка на земле Кефалы и железнодорожные посёлки при ст. ст. Знаменка и Долинская. Данные в них

і селище, назвали іменем Великого Кобзаря під час української революції 1917-1921 років.

отвечают требуемым признакам и, казалось бы, что в последних поселениях мог бы быть введен проектируемый

Давайте спробуємо з’ясувати як вписувалась у терени краю родина Кефалів. Наявні документи і матеріали

налог. (В містечку Братолюбівка проживало 3500, а в селищі при ст. Долинська – 3000 жителів). Между тем

дозволяють зробити висновок – це були найбагатші та найвпливовіші землевласники нашої території.

следует отметить, что Братолюбовка и остальные два поселка, находятся на частновладельческой земле:

Якщо засновнику поміщицької династії майору Георгію Кефалі в 1782 році в межах нинішнього села

Братолюбовка и Долинская – Кефалы и поселок при ст. Знаменка – Осиповой и Линицкой. Земля эта арендуется

Олександрівки виділили наділ у розмірі 1257 десятин землі, то землеволодіння його наступників напередодні

по очень высокой цене: – под усадьбы от 10 до 30 коп. саж. и под торговые заведения от 1 до 5 руб. Кроме этого,

ХХ століття згідно «Списка земледельцев Алесандрийского уезда» на 1896 рік сягало від річки Водяної до

все имущества эти привлекаются к обложению земскими сборами и потому новый налог с этих имуществ будет

містечка Братолюбівки, обчислювались 10040 десятинами 128 сажнями родючих чорноземів, що належали

непосилен владельцам их. Докладывая вышеизложенное земскому собранию, уездная управа высказывается

Михайлу Олександровичу Кефалі і 3366 десятинами 1486 сажнями, які перебували у підпорядкуванні його

против введения в поселениях Александрийского уезда обложения государственным налогом».

дружини Віри Львівни.

Ось так учасники земських зборів всупереч інтересам держави стали на захист зубожілого населення краю і

Кефали.

Останній Кефала посідав чільне місце в громадсько-політичному житті Олександрійського повіту. Він очолював

повітові дворянські збори. Ось як описує газета «Голос юга» за 21 червня 1901 року проведення у повітовому

На початку минулого століття населення селища швидко зростало. В 1908 році – воно мало 2500 мешканців.

місті ювілейного вшанування Михайла Олександрович:

У 1913-у – Олександрійська повітова управа підняла клопотання про присвоєння селищу Кефалине статусу

містечка. «Клопотання порушено 19 липня 1913 року за № 12772, але відповіді на нього ще не одержано», –

«Александрия. Мы вновь погружаемся в спячку, от которой целую неделю были отвлечены событиями последних

зазначено у документі.

дней. А события сменялись с головокружительной быстротой. 15-го было чествование М.А. Кефалы, затем –

земское собрание, заседание уездного съезда.

На жаль, початок ХХ століття приніс серйозні негативні тенденції щодо перспектив щойно добудованої до

станції Долинська Криворізької гілки Катеринівської залізниці.

Особенно рьяно готовились к чествованию господина Кефалы, так как к тому времени ожидался в Александрии

Швидкий розвиток промисловості на Криворіжжі викликав бурхливе залізничне будівництво в напрямку

съезд видных губернских деятелей с губернатором во главе. Потому поводу улицы были подметены, бульвар

залягання залізорудних кварцитів. Йшли постійні пошуки шляхів здешевлення перевезень сировини і продукції.

полит водой, а меланхолические коровы и нахальные свиньи, обыкновенно составляющие значительную часть

Майже паралельно з існуючою гілкою вже прокладеної Катеринівської залізниці на протязі 1884-1898 років

гуляющих по нашим улицам, были на время удалены в менее заметные пункты. Князь Оболенский в течении

трьома чергами була збудована і стала до ладу діючих Саксаганська дільниця Долгінцеве-П’ятихатки-

своего короткого пребывания у нас успел осмотреть строящиеся бойни, тюремный замок и пожарную команду.

Любомирівка, в 1901 році – 69-ти верстова залізнична колія від П’ятихаток до Користівки. Остання з’єднала

Харківсько-Миколаївську магістраль найкоротшим шляхом із потоками вантажів, що йшли через Катеринослав

Стиль чествования Кефалы носил характер скромный, и продолжалось чествование вместе с обедом в общем

і перехопила більшу частину тих з них, що до цього спрямовувались із Криворіжжя на Долинську.

всего лишь несколько часов.

Через станцію П’ятихатки, яка вписалась у залізничний бум на кілька десятків років пізніше Долинської, пішли

основні магістральні потоки із західної та північної Росії до Ростова та Кавказу. Збудована як одноколійна

Юбиляру была предложена довольно солидная серебряная братина с подносом (говорят, обошлась она 2900

сполучна гілка, її дуже швидко перебудували на двоколійну і вона стала однією із найбільш вантажонапружених

рублей). При этом было произнесено несколько речей, затем состоялся обед, и тем дело и кончилось.

залізничних дільниць на південному заході Російської імперії. Вузлова та передаточна станція П’ятихатки

Наконец устроен был танцевальный вечер для молодёжи. Очевидно, те добрые времена, когда у нас каждое

передавала на Харківсько-Миколаївську магістраль до 350 вагонів щодоби, а обертання вагонів досягало 1800.

собрание сопровождалось общим возлиянием и изумительными проявлениями восторга, а подчас и дебоша,

Іншу частину вантажів від станції Долинська з часом почала відволікати залізнична гілка-довгобуд Марефа-

отходят мало-помалу в область преданий.

Катеринослав-Апостолове з майбутнім продовженням її через станцію Снігурівка до Херсона та Миколаєва.

Завершили її побудову у 1925 році. Вона пролягала на Південь майже паралельно із залізницею Знам’янка-

Во всяком случае, торжество оставило приятное впечатление: администрация пробудилась, город очистился

Миколаїв.

и люди немного заработали. Не удивительно, поэтому желание наших обывателей, чтобы такие юбилеи

проводились по чаще».

Ось чому, доводиться знову повертатися до книги географа і мандрівника Б. П. Семенова-Тянь-Шанського с.584,

де характеризуючи нашу станцію, він пише: «На 16-й версте за Висунью магистральная линия Екатерининской

Про те, що Михайло Кефала був одним із найбагатших землевласників краю, засвідчує Б. П. Семенов-Тянь-

железной дороги достигает конечной своей станции Долинской, являющейся в тоже время и узловой с

Шанський в своєму «Полном географическом описании нашего отечества. Новороссия и Крым», Том ХІV.

магистральной линией Харково-Николаевской дороги. Грузооборот станции Долинской Екатерининской линии

«В верстах 12 к востоку от станции (Долинська, В.М.) находится имение Александровское М.А. Кефалы,

ничтожен, станции же Долинской Харково-Николаевской железной дороги простирается почти до 75 милн.

разделённое на несколько экономий. Общая площадь имения превышает 10 тысяч десятин, из которых до 4 тыс.

пудов всех товаров малой скорости, из которых более 65 милн. принадлежит грузам прибытия и при том, прежде

дес. служат для ежегодной запашки. Система полеводства трёхпольная. В имении существует завод рысистых

всего, каменному углю (40 млн. пуд.)».

и английских скаковых лошадей, содержится огромное стадо испанских овец, численностью до 10 тыс. голов,

имеется более 600 свиней для откорма, а также стадо молочного скота. При имении разведены фруктовые сады,

Не знаючи, що Долинська, як залізничний вузол певний час мала дві станції окремі автори, вихоплюють ту

большая пасека, паровая вальцовая мельница, перерабатывающая зерновых продуктов хозяйства до 20 тыс. пуд.

частину цитати про станцію, де товарообіг залізницею йшов із Криворіжжя, цитуючи її применшують таким

в год, маслобойня, шерстовка, кирпичный завод и пр. С 1887 г. Здесь организована метеорологическая станция.

чином значення станції як південних залізничних воріт.

На средства владельца содержится народная школа».

Необхідно віддати належне Міністерству шляхів сполучення Росії. Воно постійно шукало можливості розвивати

Моєму сучаснику важко зрозуміти настільки доступна населенню була орендна плата, встановлена у селищі

і удосконалювати мережу залізниць, обґрунтовувало свої бачення переконливими розрахунками. У 1909 році

Кефалине. Тому знову звернемося до документів. 2 жовтня 1913 року Олександрійські повітові надзвичайні

в його орбіту знову потрапила станція Долинська. Розроблений проект Західно-Катеринівської залізниці

збори розглядали питання щодо залучення населення до обкладання державним податком у великих поселеннях

Долинська-Козятин, протяжністю 388 верст мав поєднати Південно-Західну, Катеринівську і Південну казенні

Олександрійського повіту. Проте, як виявилось, рекомендовані міністерством фінансів багатолюдні населені

залізниці, дати поштовх до більш інтенсивного освоєння багатої місцевості в межах Київської та Херсонської

пункти повіту Аджамка (13900 жителів), Єлисаветградка (13300), Красно-Кам’янка (8000), Новостародуб

губерній.

(7000), Новгородка (населення 12 тис. мешканців) майже не мали жителів, в яких середня вартість їх майна була

більшою 750 рублів. (Таке майно рекомендувалось обкладати податком В.М.).

Залізнична гілка Долинська-Козятин, стикуючись із Південною залізницею в Долинській і Південно-Західною в

Козятині, пересікаючи Єлисаветградську колію в Плетеному Ташлику і Шполянську неподалік станції Тальне,

54

55

створювала сприятливі можливості поліпшення транспортного зв’язку на прилеглих територіях, забезпечувала

Готується й третій удар по залізничній славі Долинської. Після нього станція стане «прольотною». На ній на

стабільний розвиток населених пунктів. В межах нинішньої області і району в її підпорядкування потрапили

кілька хвилин зупинятимуться лише пасажирські потяги. Відлік часу розпочався мітингом в місті Долинська з

б села Лаврівка, Інгульська-Кам’янка, Компаніївка, Хмельове. В останньому передбачалось створення станції.

участю міністра транспорту і зв’язку України Йосипа Вінського з нагоди введення в дію реконструйованої

Закладались можливості інтенсивного розвитку станції Долинської.

залізничної гілки Долинська-Миколаїв. Фото № 6. Мітинг на станції Долинська 2009 рік Того дня шляховики

здали в експлуатацію 52.2 кілометрів

Однак в жовтні 1912 року на засіданні комісії нових шляхів сполучень при Департаменті залізниць Міністерства

подвійних залізничних колій на перегонах

фінансів Росії, де розглядались проекти Лозова-Козятин, Долинська-Козятин, Николо-Козельськ – Умань

Згода-Новоданилівка,

Новий

Буг-

(Христинівка) та інших комісія не прийшла до одностайної думки щодо найбільш доцільного сполучення із

Новополтавка,

Грейгове-Горохівка-

західними губерніями Росії. Більше того, ситуацію заплутали, висловившись за одночасне будівництво кількох

Миколаїв. Хотів би нагадати читачам, що

залізниць: Лозова-Козятин (870 верст, вартістю 100261 тис. руб.), Гришино-Рівне та Долинська-Жашків.

залізнична гілка Знам’янка-Миколаїв кінця

Остання, із названих, не що інше як більша частина запроектованої залізниці Долинська-Козятин, яку, мабуть,

ХІХ століття мала тільки одну подвійну

в районі станції Жашків планували об’єднати із запроектованою залізницею Лозова-Козятин. Залізницю з

(двоколійну) вставку Долинська-Казанка,

Долинської почали розглядати як відгалуження від залізниці, що повинна була об’єднати Донбас і Полісся. Крім

яку розібрали, мабуть, в роки останньої

того, на залізниці Долинська-Жашків потрібно було подолати значні техніко-будівельні труднощі, складнощів

війни. З часом залізнична колія поєднала

експлуатаційного характеру, бо її передбачалось прокладати дуже пересіченою місцевістю.

прямим сполученням без заходу потягів до

Долинської також станції Згода і Тимкове.

Проте розпочалася Перша світова війна. Вона перекреслила назавжди переважну більшість залізничних проектів,

Подія підтвердила, що прийде той час, коли,

розроблених у довоєнний період. На довгі роки відклала навіть думки щодо прискореного розвитку станції

ставши

електрифікованою,

залізниця

Долинська. Проект Долинська-Козятин став надбанням архівів. Про нього згадав і віднайшов його далеко не

пропускатиме до Миколаєва всі товарні

байдужий до нашої станції працівник залізниці Дришлюк Володимир Олексійович – директор музею історії

потяги без зупинок на проміжних, в тому

придніпровської залізниці, що в місті Дніпропетровську.

числі й на вузловій станціях.

І все ж таки в західному напрямку потяги зі станції Долинська пішли. Сталось це після побудови 132 кілометрової

З інших важливих подій початку минулого століття назву ще одну – 1 січня 1907. Цього дня Харківсько-

залізниці Долинська-Помішна в грудні 1978 року. Але заморожене будівництво КГЗКОРу очікуваних сподівань

Миколаївську залізницю об’єднали із Курсько-Харківсько-Севастопольською і стала вона називатись Південною

від нової залізниці не подарувало. До існуючих станцій додалась нова Червоне Озеро, багатообіцяюча і

залізницею (Южной железной дорогой).

перспективна станція Тимкове обмежилась колійним господарством і перспективами потрапити до створюваних

транспортних коридорів, що проходять Одеською залізницею.

Не хочу робити висновків. Нехай сам читач міркує, як сталось так, що станцію назвали прізвищем жінки, яка під

коліями залізничного вузла не мала жодної сажні землі, що належали їй або її родині.

Черговий удар, який привів до сповільнення розвитку станції Долинська, вона витримала в 1957 році. Він

пов’язаний із поповненням Одеської залізниці новими

Автор висловлює щиру вдячність Л.В. Дербаль – науковому співробітнику музею історії Долинського району за

потужними паровозами серій ФЕД і СО. Надважкі

сприяння у підготовці публікації.

локомотиви дозволили не тільки збільшити вагову норму

потяга до 1548 тонн, а й дали підставу керівництву

Список використаних архівних джерел та літератури

залізниці прийняти рішення про ліквідацію паровозних

депо станцій Кірово-Українська (нині Кіровоград) і

Державний архів Кіровоградської області (ДАКО), «Александрийское Уездное Земское Собрание», 1913, інв. № 2454, арк. 29-30, Журнал

засідань Олександрійських повітових надзвичайних земських зборів 2 жовтня 1913 року;

Долинська. Потяги від Знам’янки до Миколаєва почали

ДАКО, «Административный отчет Александрийской Уездной Управы», 1913 год, інв. № 2441, арк. 93. «О переименовании поселка

долати увесь більш ніж двохсоткілометровий шлях лише

Кефалино при станции Долинская Южных железных дорог»;

із однією зупинкою на станції Долинська, де

Музей історії Долинського району (МІДР-516). Договір братів Кефали на право оренди земельної ділянки для забудови в с. Кефалине з

дозаправлялись водою. Фото № 4. Приміщення

орандарем Птіциним;

МІДР-517. Договір братів Кефали на право оренди земельної ділянки для забудови в с. Кефалине з орандарем Андонієвою;

паровозного депо на станції Долинська

Музей Придніпровської залізниці, м. Дніпропетровськ, КН 220, «К проекту Западно-Екатерининской (Долинская-Казатин) железной

дороги, 1909 г.».

В паровозному депо на той час працювали кілька сотень залізничників. Це був один із найбільших залізничних

Российский Государственный исторический архив (РГИА), г. Санкт-Петербург, Россия, «О вознаграждении за землю занятую из

колективів не тільки станції, а й міста. Фото № 5. Паровозники станції Долинська

владений дейст. стат. сов. М.А. Кефалы в Александрийском уезде Херсонской губернии для нужд Харьковско-Николаевской железной

дороги, ф. 1248, оп. 1, д. 342;

Линюк Ю.С. Сторінки історії Одеської залізниці / Ю.С.Линюк. – Одеса: Астропринт, 2005. – 248 с.

Долинську

залишили

десятки

досвідчених

і

прославлених машиністів паровозів. Переважна

більшість із них перебрались до Знам’янки. Вони не

тільки добре, по-комуністичному вміли працювати.

Один з них Володимир Малєєв в 1962, 1966 і 1970 роках

по Знам’янському виборчому округу тричі обирався

депутатом Ради Союзу Верховної Ради СРСР 6-8

скликань. А інший Митрофан Сазонов у 1959 і 1963 роках

від виборців Новгородківського і Долинського районів

представляв наш край у Верховній Раді Української

РСР. Обоє мали високі урядові нагороди, почесні звання

і відзнаки, немало зробили для благоустрою міста

Знам’янки та розвитку однойменної станції.

56

57

Маруценко В.Г.

Сердюк В.А.

ПОЯСНЕННЯ ДО ОКРЕМИХ ФОТОГРАФІЙ

БОКОВСЬКА ВОЛОСТЬ.

Короткий опис деяких населених пунктів, які входили до складу Боковської волості. За основу взяті дореволюційні

Попробую внести ясність до окремих фотографій вміщених до публікацій. Вони взяті «із серії, – як пише

джерела – перелік.

Володимир Могилюк (дивись «Околиці степової столиці: від Дніпра до Бога», журнал «Хобі» № 3, березень 2008,

стор. 45-54), – видавництва контрагентства друку, що належало письменнику, драматургу, мистецтвознавцю,

Волость існувала станом на 1864 рік. В цьому році волосний голова - Довгаль, волосний «заседатель» - Радченко,

директору імператорського театру, редактору елітного столичного журналу «Новый мир» Олександрові

«казенный» заступник - Яцечко, волосний писар - Герко. На 1864 рік в волості проживало 3304 душ чол. статі

Суворіну, найбільшому російському книговидавцеві початку ХХ століття, котрий успадкувавши швейцарський

і 3090 - жін., а вже на 01.01.1865 - 3517 і 3408 відповідно, в т.ч. духовних - 16 і 27 душ відповідно, дворян і

поштівковий бренд «Шерер Набгольц і Ко, Москва» став монополістом не лише у видавництві листівок із

чиновників у відставці - 5 і 3, жидів - 39 і 41 відповідно.

зображенням залізничних станцій, а й у розповсюджені цієї продукції на вокзальних ятках всієї Російської імперії.

Кожен, хто купував у такій торговельній точці листівку, міг відправляти її тут же – із вокзального поштамту, при

Волостной центр - с. Боковое (Карабиловка), р. Боковая, дворов 570, жителей 3352 (1679 муж., 1673 жен.),

чому гасилась вона штемпелями як великих вокзалів, так і штемпелями пасажирсько-поштових потягів».

волостное правление, православная церковь, земская почтовая станция, земская школа уч. 170 (м. 150, д. 20),

церковно-приходская школа уч. 13 (м. 10, д. 3), метеорологическая станция, 10 лавок, винная лавка, оптовый

Станції Долинська в цій серії присвячено 6 фотографій:

склад вина и спирта, корчма, 50 базарных дней, уездный город в 55 верстах, станция ж.д. Долинское в 26

1. Долинская № 1. Дер. М. Водяная от пруда;

верстах. Акацатовых ус., Анновка д. (Цыбульчина), Бойковка д. (Чечелева), Боковое с. (Карабиловка), Булаха х.,

2. Долинская № 2. Дом О. Долинской;

Буцкаго 2 ус., Вакулы 2 х. (Розварино, Разварино), Варваровка с., Вольскаго х., Гаевских х., Гаевской х, Глиняная

3. Долинская № 3. Общий вид станции и жел. дор. училища;

пос., Глиняной х. (Акацатовой), Грузкая пос., Гуровка с., Долинскаго х., Долинских ус., Жежеля х., Иванова

4. Долинская № 4. Типич. Хата зажиточного хохла;

ус., Исаевича ус., Кашля х., Котовка д., Крестьянский х. (Бессарабова Балка, Бессарабский), Ласкаваго 2 ус.,

5. Долинская № 5. Общий вид станции;

Мажаровка д., Обитоки д., Порфировка д., Солдатский х., Сытаевка д. (Сытаевых, Марьевка, Гаевских),

6. Долинская № 6. Вид на мост и пруд Кефалы.

Таранухиной х. (Дембинской, Грузский), Терноватка пос., Цыбульской х., Шамраевой х. (Шамравка), Школы х.,

Яголковской х., Яцечка х.

Не володіючи знаннями про станцію Долинська, не маючи повної колекції

листівок, автор далі пише: «Ще одна станція Долинська (до 1901 року

На початок ХХ ст. Боковская волость – площадь 345,1 квадратных верст. Дворов 2520. Жителей обоего

– Казанка) у вже згаданій «залізничній» суворінській серії… не завжди

пола 14616. Стан 3. Земский участок 10. Адрес волостного правления - почтовое отделение Братолюбовка

представлена власне пристанційними видами.

Александрийского уезда, оттуда в с. Боковое. Православные церкви в волости были в с. Боковое (Карабиловка),

с. Варваровка, с. Гуровка.

«Семенов-Тянь-Шанський, пише далі Володимир Могилюк, – навіть не

згадує про кількість тутешнього населення вочевидь, що до 1900 року не було

Центр волості, село Бокова, як виявилося, було засноване не в 1803 або 1806 році, як дають довідники і

про що. Пише лише, що станція була вузловою – саме тут сполучалися гілки

енциклопедії, а в 1780 році козаком Герасимом Денисовичем Карабилом. Перша назва – слобода Бокова, а не

Катеринівської – та Харківсько-Миколаївської залізниць. І хоча вантажообіг

Карабилівка, як вважалося раніше. В минулому, 2015 році, на 235-ту річницю заснування було встановлено

обох відділень станції значно поступався знам’янському, але, попри все, тут

пам’ятний знак (на світлині). Ті, хто зацікавиться історією цього села, просимо відвідати відповідну веб-сторінку

мали потужну вугільну перевалку. Тож поряд із традиційними пристанційними

в українській Вікіпедії.

краєвидами, як, наприклад, будинок поміщиці О. Долинської, зустрічаємо й

мальовничі традиційні пейзажі віддаленіших географічних точок, зокрема

Про сс. Варварівку, Котівку, родину Буцьких і їх поселення, буде згадано окремо на сторінках даного Альманаху.

села Маловодяного, розташованого за якихось п’ять кілометрів від тодішньої

Далі хотілось би коротко описати відомості по тих населених пунктах волості, по яких була знайдена інформація

станції, із достатньо широким ставком та чепуристими мазаночками по інший

на цей час. Більшість з них, на жаль, не існує на сьогодні.

бік водойми», стор. 53 тексту.

Бойківка (Чечелівка)

Поверхові, недостатні знання, спотворене висвітлення станції Долинська окремими її дослідниками, як не

прикро, дають підстави так про неї писати. Шкода, що у долинчан, залізничників відсутня гордість, не має

Колишнє поселення на річці Боковій Олександрійського повіту Херсонської губернії. Перша згадка - 20.10.1776

бажання «не жаліти живота» і відстоювати добре ім’я тих, хто творив історію нашому місту. Мабуть, вже настав

про слободу Стефана Бойка на річці Боковій. В атласі кінця 18 ст. з РГАДА він вказаний як полковий асаул.

час, щоб нами керували мудрість і бажання визнати допущені помилки і працювати на історію, що звеличуватиме

Був власником також сусідньої сл. Мажарівка того ж повіту (див. нижче). Згодом втратив (продав) власність на

наш край. Він має багато підстав для гордості.

користь Долинських.

Зі справи про будівництво церкви в державному поселенні Бокова є відомості про жителів сл. Бойківка на

19.11.1801 рік:

«По силе указа Новороссийской духовной консистории учинение ведомства Елисаветградского духовного

правления четвертой части благочиния о обретающихся помещичьей корнета Ивана Долинского слободы

Бойковки мужского и женского пола

Помещик корнет Иван Долинской 40 лет, у него жена Ефросиния 38 лет, у них дети — Наталия, Конон, Марина,

Марфа, Александр, Домникия

дворовые — Климент, жена его Любовия; Антон, Василий, Василий, вдовствующая Ефимия, Евдокия, Евдокия,

Татьяна

поданные их:

Федр Бабенко, у него жена Матрона

Илья Горобченко, у него жена Стефанида, у них дети — Марина, Ксения, Алексей, Федор, Илларион

Самсон Иванов сын Горобченко, у него жена Анна, у них дети — Илларион и Иван

58

59

Иван Брондовский, у него жена Татьяна, у них дети — Клим, Петро, Филип, Яков, Василиса, Ульяна

Ганівка

Данило Артеменко, у него жена…, у них дети сын Трофим и дочь Анна

Мартин Горб, у него жена Агрепина и дочь Елизавета

Зустрічається на карті кінця 18 ст., як сельце Аннинское (рос.), а також на карті Шуберта (середина 19 ст.).

Лазар Гроз, у него жена Анна

Згідно Атласу Єкатеринославського намісництва за 1787 рік «деревни Аннинской капитана Александрова 18 душ

Игнат Гроз, у него жена Варвара

муж пола, 20 ж.п., десятин земли удобной - 3000». Ймовірно, капітан Александров і є засновником села Ганівка.

Иван Данченко, у него жена Марина, у них дети — Григорий, Василий, Иван, дочери — Мария и София

Яков Захарченко, у него жена Татьяна у них мать Параскева, у нее дети Андрей и Федор

Згідно архівного документу від 09.09.1808: «...сельца Аннинского бесспорного владения малолетних дворян

вдовствующая Меланья Захарчиха, у нее сын Марко, дочери Марфа, Евдокия, Агрепина

Льва, Эриннии, Павла, Федора и девиц Настасьи, Ульяны и Василисы Антоновых детей Цебульских».

Емельян Голубенко, у него жена Васса, у них дети сын Аксентий и дочь Евдокия

Иван Голубенко, у него жена Матрона, у них дети дочь Параскева и сын Алексей

В роботі «Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи» за 1886 рік: «Д. Анновка (Цыбульчина) и

Кузьма Голубенко, у него жена Мария

хутора Грузской (Дембинского), и Разворино (Ульяновка, Цыбульского). Время возникновения: в 18 веке. После

Потап Сластененко, у него жена Матрона, у них дети Федор, Кирило, Карп

эмансипации приселены крестьяне из соседних деревень Настасьевой и Разворино: хутор Грузской в 1879 году,

Василий Киктенко, у него жена Евдокия, у него дети сын Леонтий, Феодосия, Максим

Разворино давнее, прежде была деревня. За выселением крестьян в Анновку – хутор, или вернее скотный двор.

Максим Шаповал, у него сын Гавриил, у него зять Яков Таран, у него жена Евфросиния

Топография и наружный вид поселений: по левой стороне речки Боковой. Дома в 2 ряда, вдоль речки, частью

Иван Никитин сын Закопний, у него сын Павел, у него жена Евдокия

огорожены. Колодцев 8, из них в одном, на горе, вода соленоватая. Хутора в балках Грузской и Разворино. 2

Иаким Вышневецкий, у него дети …

става, 4 колодца. Промышленных заведений 3. Общественных зданий -1 (запасной магазин). Частные жилые

Филипп Вишневеченко, у него жена Анна, сестра Марфа, у них дети Наум, дочери Мария и Мария

постройки: домов 5, хат 59, число комнат в них 104. Холодные хозяйственные постройки – 132. Число дворов и

Никифор Вишневецкий, у него жена Васса, у них сын Степан

жителей: по переписи 1886 года – дворов 66, мужчин 173, женщин 176. По переписи 1850 года – 15/6, мужчин

Василий Якушенко, у него жена Татьяна, у них дети Агрепина и Агафья

62/26, женщин 65/28 (насколько понятно из текста Анновка/Разворино)».

Иван Головченко, у него жена Ирина, у него сын Каленик

Федор Головченко, у него жена Василиса, у них сын Тимофей

Мажарівка

Данило Головченко, у него жена Елена, у них дети сын Анисим, Иван, Иван, Михаил, Савва

Артем Волосяненко, у него жена Мария, у них сын Харитон, у него мать Устина

Засновником поселення є майор Мажаров, про якого згадується в Атласі 80-х рр. 18 ст. «деревня Мажаровка

Павел Лагода, у него жена…, у них дети Василий, дочь Татьяна и Мария

капитана Мажарова, удобной земли 5800 десятин, неудобной - 200, 13 душ мужского пола, 14 - женскаго»

Павло Игнатьев сын Коваленко, у него жена Агрепина, у них мать Евдокия, у них дети сын Парфентий,

Григорий, Филипп, Яков, Ефросиния, Мария

На 1787 рік Мажарівка вже належала «полковому ассаулу» Бойку (засновнику заснував Бойківку). В ній в той

Степан Зинченко, у него жена Феодосия, у них сын Илья, у него жена Елена, у них дети сын Яков и дочь Наталия

час проживало 14 осіб чоловічої статі, 19 - жіночої, десятин землі під пашню - 5.800, незручної - 200 десятин.

Иван Коваль, у него сын Никита, дочь Евдокия

Пантелеймон Савченко, у него жена Варвара, дочь Мария, брат Данило

Станом на 1801 рік сл. Мажарівка належала поміщику прапорщику Стефану Семеновичу Долинському (*1747 -

Михаил Григорьев сын Валковский, у него жена Елена, у них дети дочь Феодора, Потапий

†22.12.1822) з населенням 89 чоловіків і 90 жінок:

Михаил Илиненко, у него жена Анастасия, у них дети Михаил, дочь Елена

Николай Коломийченко, у него жена Евфросиния, у них сын Афанасий

«По силе указа Новороссийской духовной Консистории учиненная ведомства Елисаветградского духовного

Мартин Таран, у него Параскева, у них дети дочь Анна, Домникия, Федор

правления четвертой части благочиния о обретающихся помещика прапорщика Степана Долинского слободы

Федор Швец, у него жена Любовия, у них дети сын Никита

Мажаровки мужского и женского пола людях:

Тимофей Салиженко, у него жена Агафья, у них дети Артем».

Оноприй Рябовол, жена его Степанида, дети их Матрона, Иван и Моисей

Алекса Крисань, жена его Ульяна; Улас Гура, жена его Анастасия, дети их Григорий и Татьяна

З «Відомості про церкви» за 1840 рік:

Иван Гусак, дети его Лаврин, жена его Ирина, Иван, Агафья и Борис; Яков Максименко, жена его Устина, дети

«В деревне Бойковке живет помещик губернский секретарь Кононь Ивановь Долинскій. Крестьян — дворовь 21

их Татьяна и Кузьма

1\4, 85 д.м.п., 83 д.ж.п. Сія деревня вместе с Боковою и разделяется также речкою».

Мария вдова, дети ее - Васса; Пантерамон Артеменко, жена его Ульяна, дети их Ульяна и Иван

Алекса Сопелнич, жена его Евдокия, дети их - Василий, жена его Татьяна, Самсон, Иван и Алекса; Кондрат

На карті Шуберта (середина-кінець 19 ст.) відмічена, як Бойковка (Чечелева).

Габелок, жена его Парасковея, дети их - Лукьян, Иван, Мария и Кирило;

У виданні «Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи» за 1886 рік:

Иван Скорик, жена его Агафья, дети их - Семен, Ефим и Матрона; Василий Таран, жена его Агрепина, дети

«Д. Бойковка (Чечелева) и х. Шамраева. Время возникновения: давнее, крестьяне переселены из Киевской и Полтавской губерний. Хутор

их - Кузьма, Кондрат и Дорот; Иосип Скориков зять, жена его Агафья, дети их - Матрона, Оксана, Василь,

основан в 1883 году. Топография и наружный вид поселений: деревня расположена по левой стороне речки Боковой при впадении в нее

Федор и Анастасия; Ярема Бондарь, жена его Агафья, дети их - Микита, Лазарь и Панас; Демид Светличный,

балки Калиновой. Хаты вдоль речки, огорожены с улицы заборами, другой ряд начал только застраиваться. 13 колодцев. Хутор по

жена его Матрона, дети их Татьяна и Феодосия;

той же стороне речки Боковой, хаты новые, но еще не огорожены. 1 колодец. Промышленных заведений 3. Общественных зданий −1

Павло Оробец, жена его Агафья, дети их - Тимош, Ганна, Варвара и Спиридон; Яков Гончар, жена его Марина,

(запасной магазин), 1 (сельские расправы). Частные жилые постройки: домов 1, хат 82, число комнат в них 111. Холодные хозяйственные

постройки — 93. Число дворов и жителей: по переписи 1886 года — дворов 83, мужчин 210, женщин 177. По переписи 1850 года — 27,

дети его – Марко; Гаврило Кулиш, жена его Ульяна, дети его Устина;

мужчин 86, женщин 84».

Улас Шаповаленко, жена его Ганна; Тарас Кравец, жена его Марта, дети их - Ульяна и Федор;

Семен Волошин, жена его ?, дети их - Ефросиния и Ульяна; Левко Шатила, жена его Ульяна, дети их - Ганна,

Своєї церкви в селі Бойківка не було, жителі належали до приходу Свято-Покровської церкви сусіднього села

Митя и Ганна; Моисей Шаповал, жена его Ярина, дети их - Демьян, Антон, Ефросиния, Николай и Марта;

Бокової. В метриках вказаної церкви велись записи про народження, одруження і смерть жителів с. Бойківки з

Федор Конюх, жена его Евдокия, дети их - Ефросиния, Гапка и Трофим;

1804 по 1923 рр. В 30-х р.р. 20 ст. увійшло в с. Бокова (радянська назва – Кірове).

Николай Бобрик, жена его Параскева, дети их - Яков и Васса; Терешко Костеря, дети его - Моисей, жена его

Матрона, Иван, Фома, Улита; Василь Кисляк, жена его Параскева, дети их - Паланя, Вакула, Парасковея;

Левко Кравец, жена его Гликерия, дети их - Тарас, Иван, Устина; Федор Михайленко, жена его Дария; Максим

Кундруча, жена его Наталия, дети их - Роман, Тимофей и Феодосия; Василь Завидовский, жена его Мария, дети

их – Матвей; Моисей Заяц, жена его Параскева, дети их - Левко и Ерина; Сергей Швец, жена его Параскева,

дочь их – Екатерина;

Сидор Хлевной, жена его Татьяна, дети их Остап, жена его Ганна; Кирило, жена его Ганна, Мария

60

61

Иван Конюх, жена Ганна, дети их Мария и Параскева; Гордий Крисан, жена его Агафья, дети их Марина и

Сердюк В.А.

Соломония; Илько Спицкий, жена его Матрона, дети их Екатерина и Акилина;

ІСТОРИЧНІ ДАТИ СЕЛА ВАРВАРІВКИ ДОЛИНСЬКОГО РАЙОНУ.

Василь Распутной, жена его Ганна, дети их Мария и Мария; Андрей Коваль, жена его Гарепина, дети их Андрей,

Ерина, Ерина; Федор Ткач, жена его Матрона, дети их Екатерина и Ефросиния

В цьому, 2016 році, селу Варварівка Долинського району виповнюється 240 років. В довідниках і енциклопедіях,

Параска Литовка, дети ее Василь и Меланья; Федор Слицкий, жена его Ульяна, дети их Артем и Меланья».

різних збірках типу «Міста і села Кіровоградської області» рік заснування села вказаний 1798. Насправді, перша

згадка про жителя сл. Варварівка припадає на 1776 рік, а 1798 – це рік закладання в селі церкви Різдва Пресвятої

В «Ведомости о церквях» 1840 р.:

Богородиці. Однозначно, що якісь перші поселення на річці Боковій в районі земель сучасної Варварівки могли

«В деревне Мажаровке живет вдова помещица прапорщица Софія Данилова дочь Долинская. Крестьян —

бути ще багато тисяч років до нашої ери. Навіть в 40-60-х роках 18 ст. власники зимівників на річці Боковій

дворовь 15 1\2, 62 д.м.п., 48 д.ж.п. В 5 верстах [от церкви]».

мінялися і там не було постійних поселень через московсько-турецькі війни. Як правило, перед початком

бойових дій, власники зимівників переносили їх у більш безпечні місця. Історія кожного населеного пунку

«Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи» 1886 р.:

починається з дати першої писемної згадки.

«С. Мажаровка и х. Долинского (Акацатовка). Поселение давнее. Топография и наружный вид поселений: на

левой стороне речки Боковой. Хаты бедные, огорож почти нет. Колодцев 3. Хутор в степи. Промышленных

Важливим є факт того, що Варварівка - це село, засноване вільними запорожцями в 1776 році, а не «по

заведений 4, торговыхзаведений 1. Общественных зданий −1 (запасной магазин). Частные жилые постройки:

височайшому повєлєнію» з Москви, як це вважалося офіційно. Вдумайтесь в такий факт. До цього часу

хат 39, число комнат в них 53. Холодные хозяйственные постройки — 84. Число дворов и жителей: по переписи

більшість міст і Степової і Причорноморської України ведуть свою історію від року появи там московитів.

1886 года — дворов 40, мужчин 93, женщин 95. По переписи 1850 года — 20, мужчин …, женщин 57».

Єдиним виключенням є м. Овідіополь.

Своєї церкви в селі Мажарівка не було, жителі належали до приходу Покровської церкви сусіднього села Бокової.

В метриках вказаної церкви велись записи про народження, одруження і смерть жителів с. Мажарівки з 1804 по

Основні історичні дати Варварівки.

1920 рр.

1776 – заснування поселення,

В 30-х роках ХХ століття Мажарівка увійшла до складу Бокової, серед жителів якого зустрічаються прізвища

1780 - 1783 р.р. - в складі Херсонської провінції Новоросійської губернії в «Ингульскомъ уезде воинскомь

Крисан, Заяць і Хлівний.

селеніи Варваровка 9000 десятин земли»,

1782 - згідно 4-ї ревізії в слободі Варварівці проживає 27 осіб, 17 з них чоловічої статі і 10 – жіночої,

Порфирівка

1783 - 1795 р.р. – в складі Єлисаветградського повіту Катеринославського намісництва,

01.1795 - 12.1796 р.р. - в тому ж повіті в складі Вознесенського намісництва,

Заснована дворянами Красовськими (Київської губ.) на честь свого сина Порфирія.

1798 – закладання церкви Різдва Пресвятої Богородиці, початок ведення церковних служінь і відповідного

З документу 1880-х років: «Д. Порфировка, время возникновения — в начале 19 века, крестьяне переселены

діловодства – перша метрична книга тощо, перший священик — ієрей о. Олексій Угринович,

из Киевской губернии. Топография и наружный вид поселений: по левой стороне речки Боковой, летом

1797 - 1802 р.р. в тому ж повіті в складі Новоросійської губернії,

пересыхающей. Хаты в одну линию, с улицы огорожены плетевыми или жердевыми заборами. В поселении

10 колодцев частных и 4 общественных. Промышленных заведений — 1. Общественных зданий −1 (запасной

Фрагмент багатоаркушевої Мілітерної карти Московії 1799 р. (надана Пивоваром А.В.):

магазин). Частные жилые постройки: хат 42, в них комнат 52. Холодные хозяйственные постройки — 70.

1800 - «Ведомства Александрийского духовного правления

Число дворов и жителей: по переписи 1886 года — дворов 40, мужчин 111, женщин 98. По переписи 1850 года —

4-й части благочиния в казенном селении Варваровки

26, мужчин 75, женщин 86».

деревяная, именованая Рождествобогородичная церковь

выстроена населенными поселянами и околичными прихода

Своєї церкви село не мало. Прихід належав до Свято-Покровської церкви с. Бокове. Відповідно записи про

ее господами; в 1798-м году июля 25-го Митрополитом

народження, одруження і смерть жителів села Порфирівка відображені, в основному, в метриках вказаної церкви.

Гавриилом позволено строить, а 1800-м году февраля 4-го

дня окончена и освящена» (ДАОО, ф.37, оп.4, д.34), прихід -

За відповідними записами в метричних книгах відомо, що на 1880 рік в селі проживали наступні чоловіки з

143 дворів і 1080 осіб, ктитор — Петро Шеремет,

родинами (за абеткою) — Бездітний Микита Федорович, Блажко, Бугай Кузьма Давидович, Данченко Севастьян,

1801 - до церковного приходу приєднується слобода Дубровина,

Дрібниця Ворфоломей Мартинович, Дрібниця Роман, Дробник Роман, Железняк Андрій Трохимович, Василь

з 1802 – в складі Єлисаветградського повіту Миколаївської

Васильович Задорожний, Федір Васильович Задорожний (ймовірно, брати), Коробка Стефан Іванович, Кучер

губернії

Порфирій Васильович, Кучер Сергій Павлович, Кучер Семен Сергійович (ймовірно, син Кучера С. П.), Мігель

з 05.1803 – в тому ж повіті Херсонської губернії,

Григорій Прокопович, Лимар Порфирій Карпович, Перейми-Вовк Артемій Терентійович, Перепека Григорій

з 03.1806 - в Олександрійському повіті тої ж губернії,

Олександрович, Поліщук Онисим, Постой Іван Петрович, Пушка Данило Іванович, Темчур Сидір, Трохименко

1810 - спалах смертності (83-є померлих) через епідемію оспи,

Микола Іванович, Шаповал Іван Прокопович, Шкляр Петро Іванович, Чайка Іван Єфимович.

1811 - «4-й части благочиния Александрийского уезда казенного

селения Варваровки церков Рождествобогородицкая

Про хутора («футора» в народі) Булаха, Вакули, Вольського, Гаєвських, Жежеля, Кашля, Крестьянський на

выстроена деревяная, ветхости неимеет ограждена; в ней

Бесарабовій Балці, Солдацький, Шамраєва, Школи, Яголковської, Яцечка та інші, поселення Обитоки, Глиняна,

сосуды сребренныя, вызолоченные, ризницею посредствена.

Грузька, Терноватку тощо Інформація збирається і буде видана в наступних номерах альманаху.

Прихожане породы малороссийской. Ктитор – Лукиян

Шеремет. Дворовь – 160, жителей муж.полу – 640, жен.п. –

622, земли 33 дес.»,

07.08.1812 помер найстаріший житель Каленик Кротовський

у віці 105 років,

з 1814 – початок служби священика о. Івана Любинського,

прихід переселенців з Полтавської губ., Золотоноського пов.,

с. Москаленок,

1815 - спалах епідемії оспи — 97 померлих,

з 1816 - додається кількість служителів в церкві — 2

__________________________________________________________________________________________________________________________________

* отдатчик - выборный, которому поручено доставить и сдать кого-либо по месту назначения; сборщик рекрутов

62

63

священика, дяк і 2 пономаря, в т. ч. Олександр Угринович (син о. Олексія),

з 1833 – служить священик о. Микола Ільїч Григорович, чергова епідемія оспи - померло 120 селян,

з 12.1821 - в окрузі Новоросійського полку 3-ї Кірасірської дивізії Новоросійських військових поселень, «4-

1834 - духовних людей – 8 чоловік і 8 жінок в 2-х дворах, військових поселян – 889 чол., 811 жін.

го поселеннаго кавалерійскаго округа, селеніе 3-й волости», розміщення «резервной батареи 1 и 3 взводы 6-й

в 222 ¼ дворах,

конно-артилерийской бригады», 1257 жителів чоловічої статі і 1181 ж.с., в т. ч. – «72 хозяина 1-го разряда,

1845 - служить священик о. Григорович,

160 хозяевь 2-го разряда, 280 нехозяевь, 572 детей военніх поселян муж. пола, 1 непоселенний из нижнихь

з 10.1852 - служить священик о. Олександр Пилипович Голоскевич, продовжує о. Григорович,

чиновь, 26 служащихь инвалидовь, 144 действующихь (резервніхь і запасніхь), по 1 среднего и малого военніх

1858 - 10-та ревізія - 1.115 душ чоловічої статі і 1.118 жіночої,

кантонистовь, 92 лошадей, 660 воловь, 1243 нерабочего скота, 3139 овець». Будівель – «1 церковь, 303 домовь,

1860 - сільський староста Матвій Мусієнко, «отдатчики* Иоанъ Терещенко , Устимъ Артеменко , Дементій

31 ветряная мельница»,

Школа», «до приезда Государя в Елисаветградъ съ каждого селенія делегировалось 2 человека… съ

1824 - церква знищується пожежою, будується нова деревяна, епідемія оспи та кору - 85 померлих,

Варваровки – Дементій Школа , Наумъ Павлюкъ…»,

Частина карти Шуберта, середина ХІХ ст.:

64

65

1863 – капітальний ремонт церкви Різдва Пресвятої Богородиці,

Сердюк В.А.

1864 - відомості про священника о. Іоана Полянського,

КОРОТКИЙ НАРИС ІСТОРІЇ СЕЛА КОТІВКИ.

01.01.1865 – 1.151 поселян чол.ст. і 1.115 ж., а також на льготах – 3 людини, солдат у відставці і їх дітей – 20

душ, відпускних содат – 4 чол. і 3 жінки при них, духовенства – 6 чол. і 7 жінок, дворян – 1 особа, жидів – 8

чол. і 12 жін., а також декілька осіб не православної віри, всього – 1221 чол. і 1209 жін. ст.,

Жителі села та околиць називають один з кутків с. Варварівка, Долинського району, Кіровоградської області по-

1876 - військові поселення ліквідуються, Варварівка знову отримує статус державного села,

різному – Котова, Котівка, Котове. Колись це було окреме поселення.

1880 - 1899 р.р. – роки служби священника о. Василя Рибалченка,

Випадково відомості про засновника сл. Котівка я знайшов на сайті Вадима Швиданенка*, який довгий час

на 1886 – в складі Боковської волості Олександрійського повіту Херсонської губернії, мешкало 2995 осіб,

займається сс. Зелене, Григорівка тощо. Згодом він луб’язно надав мені копію сторінки архівного документу

налічувалось 543 дворових господарства, існували православна церква, школа та 2 лавки, відбувались базари

1762 року сл. Зеленої, де вказується про батьків ще юного Євтихія, ось її фрагмент:

по неділях,

1892 - «Варваровский сельской староста - Семенъ Горбенко», служив «священикь Иоанъ Полянский»,

Євтихій Петрович Котов (Кот) (дати життя - 1748-

з 1897 - священик о. Георгій Селецький,

30.12.1825, Котівка) - поручик у відставці на 1782 рік.

1898 – святкування 100-річчя храму,

Євтихій Кот був нащадком козацького сотника (на 1762

з 1899 - священик о. Серафим Купчевський,

рік) сл. Зеленої Слобідського козацького полку Петра

1905 - розгром маєтка Буцького В.Р., каральна експедиція влади, 20 учасників заарештовані і вислані на

Петровича Кота (народився в 1708 р.).

каторгу,

Петро Кот є вихідцем з козаків с. Кам’янки Потоцької

поч. ХХ ст. – будівництво нового храму (за спогадами жителів, церква «Святої Варвари»),

сотні Миргородського полку. В книзі Пивовара А.В.

1914 – 1918 р.р. – участь чоловіків в І-й світовій війні, відомо про 19 учасників вбитих і поранених,

«Поселення Задніпровських місць до утворення Нової

1916 – сільський староста Петро Москалець, жителів – 5 748 осіб (з Котівкою і хуторами),

з 1917 – участь жителів села в війні за незалежність України,

Сербії» вказується наступне:

12.05.1920 – Варварівка – один з центрів формування Степової Дивізії на чолі з отаманом Костем Пестушко

«10. Поіменні списки про жителів Задніпровських поселень Миргородського полку за результатами жовтневої

(відомий, як Кость Степовий-Блакитний),

ревізії 1752 року**:

24.09.1920 - знищення об’єднання загороджувальних загонів Криворізької та Єлисаветградської ЧК та двох

242

дворов хат семей лошадей

волов

полків бригади Котовського біля Варварівки,

Иван Кот з братом Петром …

1

4

4

*

*

19.12.1922 - в с. Варварівка в бою з ворогами загинув український повстанець Манько Корній - старшина

Запорозької дивізії Армії УНР, отаман, підпорядковувався Чорному Ворону (Черненку),

Козак Петро Котенко, ймовірно дід Євтихія, батько Петра - на 1718 р. проживав в с. Оврамівці Хорольськоі

1922-1923 – голод, викликаний конфіскацією хліба більшовиками,

сотні Миргородського полку.

з 10.01.1923 – окупація більшовиками, арешти і розстріли жителів села, знищення сільської інтелігенції і

10.09.1779 – перша документальна згадка про землю поручика Котова на річці Боковій.

церковнослужителів, конфіскація церковних коштовностей, перерозподіл власності на землю,

з 04.1923 по 02.09.1930 – в Криворіжському окрузі,

1779 рік – рік заснування Котівки.

1929 – 1931 р.р. – руйнація нової церкви, насильницька колективізація, конфіскація майна, арешти кращих

господарів,

На 1781 рік в «Ингульскомъ уезде владельческих селениях…поручика Котова 1500 десятин земли, при речке

з 27.02.1932 в складі Долинського району, Дніпропетровської обл.,

Боковой по течению с левой сторони, на балке Солоноватой. Воды довольно и рыба мелкая есть, берега крутые,

1932 – 1933 р.р. – конфіскація всіх харчових продуктів, худоби, штучний Голодомор, сотні померлих,

сенокос средственной и [земля] к хлебопашеству способна».

з 22.09.1937 в тому ж районі Миколаївської області,

1937 – 1938 р.р. – новий спалах репресій – арешти, розстріли інтелігенції і селян,

В Державному архіві Херсонської області зберігається карта від 07.08.1782 – землі на річці Боковій:

з 10.01.1939 – в тому ж районі Кіровоградської області,

з 07.1941 – масова мобілізація чоловіків в армію,

На карті бачимо назви балок – балка Солоновата, балка Бабенкова, балка Водяная, балка …учнова?.

09.08.1941 - 08.03.1944 – період німецької окупації, вивіз частини молоді на примусові роботи в Німеччину,

На 1787 рік в сл. Котовій проживало 38 осіб чол. статі, 27 – ж.ст., було наділено 1450 десятинами пахотної, а

1943 – 1944 р.р. – розташування лінії фронту неподалік села, постійні обстріли села «Червоною» армією,

також 50 десятинами «незручної» землі.

загибель багатьох жителів, в т.ч. дітей і старих людей,

з 08.03.1944 – нова окупація, знову в СРСР - нові репресії, арешти, злидні і політика зневаги до людей –

Відповідно до відомостей в Описі Єлисаветградського повіту кінця 18 століття:

робота за трудодні, величезні податки тощо,

1947 – голод,

«Сельцо Котовка, порутчика Євстафія Петрова сына Котова 80 душ м.п. и 60 душ ж.п. при речке Боковой с

1960-ті – знищення будівлі старої церкви,

левой стороны и оврага Солоноватого, домь господской деревянной при фруктовомь саде, ветренная мельница,

1970-ті – полегшення життя селян, завершення будівництва вівцекомплексу, прокладання 25 км доріг з

прудь, лошадиной и овчарной заводы, земля черноземь, хлеба и сенокосы посредственны, подданные на пашню».

твердим покриттям,

Підпис Євстафія Петровича Кота:

з 1991 – в складі незалежної України,

Як бачимо, за досить короткий період часу (від «дачі»

1998 – розпаювання колгоспів, початок занепаду села і господарства,

до Опису) виходець з козацької старшини Євтихій Котов

2009 – вихід 2-х томника Шеремета М.С. «Я родом з Варварівки»,

господарство своє розвинув досить гарно.

09.05.2014 - встановлення памятного знаку на честь зруйнованої більшовиками церкви Різдва Пресвятої

Богородиці,

На 1799 рік відомо про Омеляна Котова та його жінку Марію,

2016 – вихід книги Чорномаза О.Д. «Спогади з життя прожитого».

про Романа Котенка та його жінку Меланію (сини чи родичі

Євстафія?), жителів сл. Котівка.

Після Котова сільце Котівка у власності Буцьких. По якійсь

причині, можливо і по тій, що вказана в переказі нижче, Котов подарував свою власність Івану Буцькому в кінці

__________________________________________________________________________________________________________________________________

*першоджерело - Список прихожан церкви Верховных апостолов Петра и Павла слободы Зеленой по исповедной росписи церквей Елисаветградской

протопопии за 1762 год - ЦДІАК України, ф. 990, оп.1, д. 376, арк. 262-269 зв.

** першоджерело - ЦДІАК України, ф. 51, оп. 3, спр. 19350, арк. 242 – 246 зв., 684зв. – 687 зв.

66

67

1811 року. Відповідний запис був зроблений в Відомості м. Олександрії (ДАХО, ф.490, оп.1, спр. 445, л. 23 об.)

Переказ, записаний М.С. Шереметом (Книга «Я родом з Варварівки»):

Котова.

Народні поголоски одна з-поперед одної переконують, що засновником Котової, котра двома довгими рядами

хат простягалася вздовж лівого берега повноводної в давнину Бокової, був відставний запорожець Кот.

Землю той мав на правому, а маєток на лівому схилі. Насадив ліс, не гірший, як у сусіднього пана. Зробив

сімейний склеп-усипальню. Ліс той i усипальня й зараз є.

Неабиякі статки давала Koтові переправа через Бокову. Поблизу мосту він викопав криницю. Довкола

широченної вулиці обладнав прив'язі та місця для постою i брав за те з купців та чумаків чималий чинш. А

щоб ніхто не посягав на його маєтність, тримав багато собак. Якось вони напали на багатого купця, який

прямував торговим трактом у бік Переволочної, й розірвали його на шматки.

Котові грозила в'язниця, а можливо, й каторга. За допомогою сердега звернувся до сусіднього вельможного

поміщика Буцького, який мав надійні зв'язки в губернії. Той пообіцяв захистити Кота, але з умовою, що він

віддасть свою землю вздовж плеса. Нікуди було дітися Котові: поступився він землею й кількома родинами

обслуги.

Люди Буцького служителів тих відтоді почали називати котівцями, а поселення – Котовою. Два ряди

котівських хат є i тепер, лише стали південно-східною околицею Варварівки.

Як бачимо з запису в документі з м. Олександрії, Буцькі переселилися в Олександрійський повіт з Полтавської

губернії. Відповідно, можемо припустити, що вони є вихідцями з козацької старшини Полтавського полку, де

Буцькі були відомі з 1647 року на різних урядових посадах. З книг п. Кривошея і відомостей п. Модзалевського

маємо таку картину по роду Буцьких Полтавського полку:

1. Родоначальник

Фесько Андріенко Буцький, полтавський шляхтич (1647), згодом він значиться, як Федором Андриенко Бут/

Бутко, «полковый осавул полковый судья» (1669)

2. Син його Петро Федорович Буцький, Полтавський полковий суддя (1688-1700), син полкового суді

У нього сини:

3.3. Григорій Петрович Буцький, «ясаул полковой» (1711-1718), Полтавський полковий суддя (1719-1728)

4.3. Матвій Петрович Буцький, сотник Новосанжарський (1710-1714), значковий товариш

5.3. Роман Петрович Буцький, сотник Ізюмський (1695)

Онуки:

6.4. Іван Григорович Буцький, значковий товариш (з 1728), війсковий товариш

7.4. Захар Григорович Буцький, значковий товариш (з 1728)

8.4. Дмитро Григорович Буцький, значковий товариш (з 1728), полковий хорунжий

9.4. Петро Григорович Буцький, значковий товариш (1739)

10.5. Герасим Романович Буцький, сотник (1723)

Праонуки

11.6. Іван Іванович Буцький, значковий товариш (1760)

12.7. Іван Захарович Буцький, значковий товариш (1762)

13.7. Йосип Захарович Буцький, значковий товариш (1762)

14.7. Федір Захарович Буцький, значковий товариш (1762)

15.8. Василь Дмитрович Буцький, значковий товариш (1769)

16.9. Герасим Герасимович Буцький, поручик (1767).

Цілком можливо, що вказаний під номером 11.6. вище Іван Іванович Буцький – це той самий Іван Буцький,

якому Є.П. Котов подарував своє поселення Котівку. Але це питання ще треба досліджувати.

В метриці Варварівки за вересень 1811 року є запис:

«По учинений в церкви троекратного обиска первым браком сочетались помещик крестьянин Иван Буцкий с

девицею Анною дочерью помещика Карнета Ивана Симонова коих обвенчал приходский священник благочинный

Алексей Угриновичь.

Кто были поручители:

помещик капитан Демян Малчевский и порутчик Алексей Василев».

68

69

Карта початку ХХ ст.

З цього виходить, що Буцькі з’явилися в цих краях вже до 1811 року. Котівка в різних документах ще значиться,

як власність Котова.

В метриці Варварівки за 1812 рік є запис про слободу, яку ми не зустрічали на картах краю:

«…Помещика капитана Ивана Буцкого слободы Буцковки…» Можливо йдеться про слободу, яка була вказана

на 1787 рік в «Описе Катеринославського наместничества», де серед інших маєтностей Буцьких є і Буцківка:

«В Полтавском уезде помещичьи деревни

220. Возного Буцкого ? при р.Голтве - число душ: 16 м., 4 ж.

В Константиноградском уезде помещичьи деревни

109. Буцковка, значковых товарищей Буцких - 106 м.п., 95 ж.п.

110. Коломацкая ? - 47 м.п., 42 ж.п.

111. Ровенская, возного Буцкого - 59 м.п., 44 ж.п.

112. Лисичья, возного Буцкого - 3 м.п, 3 ж.п.

113. Полкового хорунжого Буцкого - 36 м.п, 32 ж.п.»

На 1827-1828 роки у штабс-капитана Буцького 31 душ кріпосних.

На картах 19 ст. біля села Котівка вказано розміщення цвинтаря і каплички. З метрики варварівської церкви за

1825 рік дізнаємося:

«Помещикъ отставной порутчикъ Евтихий Котовъ скончался в 77 леть натуральною смертию», тобто через

14 років після передачі Котівки Буцьким. На 1834 рік є наступні відомості:

На 1834 рік є наступні відомості:

«…в слободе Котовке живет помещик штабс капитан Иван Иванов Буцкий,

дворовь ¾, в них 3 душь муж.пола и 1 жен.; при нихь дворовых людей и

крестьянь 28 ¾ дворовь, в них душ 115 м.п. и 112 ж.п.»

Згодом у власності Буцького Романа Івановича, ймовірно, сина Івана Івановича,

відповідно до документу (РГИА, ф.570, оп. 46.).

«Буцкого Р.И. деревни Котовки (09.04.1863-14.02.1864)»

Вже на початок ХХ ст. відомо, що власником Котівки стає Буцький Володимир

Романович, ймовірно після брата свого Петра Романовича. Короткий життєпис

Володимира Романовича дивіться нижче.

В 30-х р.р. ХХ ст. село Котівка увійшло в с. Варварівку.

Буцький Володимир Романович

(*1866, с. Котівка, Олександрійський пов., Херсонська губ. — †1932, м. Одеса) — один з кращих господарів-

поміщиків Херсонської губернії, землевласник, дворянин, депутат Державної Думи Росії. Походить з козацько-

старшинського роду Полтавського полку Гетьманщини.

Життєпис

«Список землевладельцев Александрийского

уезда на 1896 год» дає наступне:

«Буцкий Владимир Романович - потомственный

дворянин, Буцкий Павел Романович - коллежский

регистратор».

В 1905 році господарство і палац Буцьких

сильно постраждало від спровокованих

більшовиками безчинств: сільськогосподарські

машини і знаряддя, десятки тисяч пудів хліба

були знищені і вкрадені. Пізніше побудував

невеликий будинок, де і жив з багаточисельною

родиною (10 дочок і 3 сина) до 1918 року.

70

71

ЧАСТИНА ІІІ. РОДОВІД.

В 1906 году був обраний «гласным Александрийского уездного земского собрания, почетным мировым судьей и

помощником предводителя дворянства».

За матеріалами Кравченка Т.

Володимир Романович став одним з провідних господарів губернії. Одним з перших придбав снопов'язку, парову

ПРІЗВИЩА КОЗАКІВ ДЯДЬКІВСЬКОГО КУРЕНЯ І ЖИТЕЛІВ

машину і молотарку.

КУЦІВКИ – НОВГОРОДКИ XVIII – XIX СТ.

Був обраний депутатом в Державну Думу 1907–1916 рр. Входив в національну групу, з 3-ї сесії — в руську

Якщо порівняти реєстр козаків Дядьківського куреня з мешканцями Куцівки, то виявляється, що вирогідно,

національну фракцію, з 5-ї сесії — в групу незалежних націоналістів П. Н. Крупенського. Був членом комісій:

майже половина куреня осіла тут - понад 50 збігів прізвищ, які зустрічаються у метриках сл. Куцівки в 1780-х

земельної, торгівлі і промисловості, полювання і по переселенській справі.

рр., при цьому трапляються досить рідкісні:

В лихоліття українсько-більшовицької війни переїхав з родиною до м. Одеса, де і помер в 1932 році, ймовірно

Басараб

Коваль Колісник

Рудий

від голоду.

Бугай

Короленко

Рудь

Білий

Кравець

Супруненко

Що стосується Котових, то в метриці Бокової за 1893 рік зустрічається запис про жителя цього села Григорія

Ващенко

Кривошия

Сухий

Микитовича Котового (роки життя 1842-1893), а також в цій самій метриці про вдову Марію Дмитрівну Котову,

Великий

Кулик

Сіроштан

жительку Бокової. В архіві Варварівської сільської ради зберігаються листи воєнних років, в одному з них за

Ворона

Куліш

Таран

1944 рік згадується про родину Котова Омеляна Савелійовича. Ймовірно, це нащадки Євтихія Котова.

Вус

Кумпан

Ткач

Гайдай

Куций

Третяк

Гаркуша

Лисий

Чайка

Гнаний

Литвин

Чередник

Головко

Логвинів

Чорний

Горб

Лях

Чумак

Гостроверхий

Малий

Чуприна

Догтяр

Мельник

Шаповал

Підпис Буцького В.Р.

Залізний

Мочула

Швець

Золотарь

Недоступ

Шкура

Кабака

Ніс

Шмалько

Калита

Письменный

Щербина

Прізвища жителів за матеріалами сповідальних відомостей 1864 р.

(ДАКО, Ф. 694, оп. 1, спр. 2. Церква Святої Трійці, містечко Новгородка Олександрійського пов. Новгородківської

вол. Загалом в відомостях вказано 2337 чоловіків, 2297 жінок і 450 прізвищ.

Абрасимов

Білошистий

Гончарев

Єгоров

Адабаш

Вакуленко

Гончаренко

Єременков

Акимов

Варивода

Гопак

Єфременко

Андреєв

Васильченко

Горбатюк

Жаботинський

Арчаков

Ващенко

Горенко

Жаретенко

Бабиченко

Вербовий

Горячка

Ждаха

Байдуж

Вигіневський (?)

Грабовий

Житня

Балабан

Виниченко

Григоренко

Жмур

Балашев

Вискребцов

Григор’єв

Жук

Балисов

Витриченко

Грищенко

Жуков

Балобаба

Вишневський

Грушко

Журавель

Баранько

Войтович

Губренко

Завалій

Бархота

Волк

Гузов

Загорулько

Бахтин

Волкобой

Гуренко

Задирака

Безпалий

Ворона

Данилов

Залунін

Безпалько

Вороний

Даценко

Залупін

Безушко

Воронько

Дворніков

Заліський

Бекетов

Відьма

Дегтяр

Запороженко

Беляков

Гавриленко

Делятинський

Захаров

Бердиченко

Гаврилов

Демочко

Захарченко

Боцова

Гайдай

Демура

Заєць

Брайко

Галкин

Демченко

Здир

Братуха

Галушка

Димченко

Здор

Брихун

Гаркуша

Дмитренко

Зовенко

Брихуненко

Гелик

Дмитров

Зозуля

Буган(й?)ов

Гелих

Дмитровський

Золотько

Бугашев

Глижинський

Доманова

Зуберенко

Бульба

Головачев

Донець

Іваненко

Бурейко (Бурайко)

Головин

Дорошенко

Іщенко

Бурмистр

Головко

Доточихата

Кабаченко

Бурченко

Головченко

Дурницький

Кайдаш

Буряк

Голоско(е?)вич

Дятченко

Каймакан

Бушуєв

Гонтар

Дяченко

Калита

Білий

Гончар

Есаул

Камлач

72

73

Кандиба

Макаренко

Прохоров

Токар

Андрій Чарута.

Канцур

Максименко Максимов

Прудкой

Тороватий

Капранов

Малахатко

Прійма

Тригуб

ЧОТИРИ ПРІЗВИЩА ЖИТЕЛІВ С.БОКОВОГО ДОЛИНСЬКОГО Р-НУ.

Капуста

Маленко

Пухальський

Трикула

ЗАПИСИ У МЕТРИЧНИХ КНИГАХ 18-20 СТ.

Каравацький

Малий

Рагуля

Трикуленко

Карпенко

Малиш

Разглідяєв, Разглядєєва

Трикуліна

Карпов

Маляр

Ратута

Трусковський

«Але пройде століття, два, більше - три: тоді з благоговінням ми станемо озиратися на відродження краю; і все, що хоча самий

Касьяненко

Манжула

Ремез

Туман

тьмяний матиме на собі відбиток минулого, для цікавих зробиться коштовністю»

Киба

Манько

Репа

Тупиця

Кимлач

Маракуца

Рижик

Турищев

1848. Гавриїл (Розанов), архієпископ Херсонський

Кирильцов

Машков

Рожкова

Тюра

Кириченко

Мельниченко

Розиграєв

Тюшенко

Клюєв

Мигарев

Романенко

Удовиченко

Метричні книги є своєрідною книгою пам’яті про місце і час життя кожної конкретної людини. У місцевостях

Кмих (Клих?) Кобець

Микулин

Романков

Усенко

навколо майбутнього с.Бокового метричні книги почали вести з кінця 18 ст. Метрична книга складалася з трьох

Ковакіна

Миткой

Ромас

Фаник

Коваленко

Мокроскоп або Мокросноп

Ромасенко

Федюк

розділів: про народження (хрещення), вінчання, та смерть. У різні періоди об’єм інформації, що вносився до

Коваль

Монастирний

Ромашка

Филатов

метричної книги відрізнявся, точність інформації також сильно залежала від завантаженості, “добросовісності”

Ковальчук

Монастирський

Рубан

Филипов

церковнослужителя, який вносив записи.

Козюра

Москаленко

Рубленко

Фисан

Кочерженко

Міщенко

Руденко

Фотиненко

Кравець

Нагірняк

Руднєв

Фіянцов

За століття, що пройшли, у результаті війн, пожеж, людської недбалості, незворотньо втрачено величезні об’єми

Кравченко

Назаров

Саболевський

Хаврюта

інформації про життя людей що населяли наш край у минулому.

Крайній

Нарожній

Савельєв

Халявка

Крамаренко

Науменко

Савицький

Хватько

Красовський

Невпряга

Садовська

Хильченко

Так на сьогодні, метричні книги с. Бокового зберігаються у наступних архівах:

Кривонос

Несторенко

Саленко

Хміль

Державний архів Одеської області (далі - ДАОО) – за 1804,1808-1812,1814,1816,1818,1820-1827,1829, 1874 рр.

Криворучко

Нетреба, Нетребкіна

Сало

Хотиненко

Державний архів Кіровоградської області (далі - ДАКО) – за 1880-1883,1886-1891,1893-1897,1901-1906,1908-

Кривошия

Нищита

Самарський

Цапар

Кримський

Новиков

Самойленко

Цвітенко

1910,1913-1914

Криса

Немировський

Сапар

Цивань

У зв’язку з вимогами щодо захисту персональних даних*, нижче публікується інформація про людей, які на

Крисальний

Номировський

Свинка

Цимбал

поточний час є померлими (народилися до 1900 р.)**

Кружкін

Носенко

Севериновський

Цупрій

Крячко

Огородников

Семененко

Чайка

Крячукова

Оксамитний

Семенов

Чалий

Терміни, які використовувались при веденні метричних книг:

Крячученко

Олійник

Сергеєв

Чебан

- “староста” – свідок на вінчанні

Кулик

Омельченко

Сердюк

Чеботарев, Чоботарев

Кулинич

Онисимова

Сидорчук

Черненко

- “восприемник” – хрещений

Куля...вка (?)

Онищенко

Силенко

Черник

- “поручитель” – свідок на вінчанні

Кумпан

Опаляра

Силиванова

Чернявський

Куриленко

Орленко

Силич

Четвертак

Курипятник

Орлов

Сильников

Чигрин

Згадки про носіїв прізвища Москаленко у метричних книгах с. Бокового та навколишніх сіл.

Куріпка

Остапенко

Симеренко

Чирвинський

Кухаренко

Пальковський

Синицький

Чміль

«23.01.1781. ... Восприемница Агафия Москалевна». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Головковка

Куцик (й?)

Панченко

Сиргуненко

Чорний

Кучубей

Папай

Слисар

Чорнопащенко

«24.04.1781.(умерла) ...Феодосия, дочь Моисея Москаленка (2 лет)». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Петриковка

Кушнір

Пастух

Слисаренко

Чумаченко

Кіяшка

Пастухов

Слолянський

Чуприна

Смаглій

Шавкун

«09.06.1781. ... Восприемник Улас Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Головковка

Лавриненко

Пахалович

Лагно

Пахтин

Смаль

Шайнога

Лагуновський

Перевиспа

Соколенко

Шафоростов

«25.09.1781. ... староста Леонтий Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Петриковка

Леандров

Передерій

Соломатін

Шевченко

Лебедь

Перепечай, Перипечай

Соломаха

Шерстюк

«08.11.1781. ... староста Леонтий Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Петриковка

Левицький

Пикульський

Солоха

Шестопалов

Легенький

Письмений

Сомик

Шийнога

«09.11.1781.(умерла) ...Марта, дочь Симеона Москаленка (4 лет)». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Петриковка

Лежень

Пихай

Сосоєв

Шкварько

Ленчикова

Пихун

Старцева

Шкорбан

«01.12.1781.(умерла) ...Феодосия, жена Ивана Москаля жителя слободы Масляниковой(50 лет)». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - Елисаветград

Лень

Погорілий

Стас

Шкурка

Лещенко

Погорільчукова

Стецюк

Шкурко

«28.11.1781. ... Восприемник Карп Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 3) - с. Головковка

Ливеринов

Погребний, Погрібний

Сторчоус

Шпак

Лиманев

Подгайний

Сулима

Шталденко

«28.02.1782. (родилась) Агафия... Иоанна Москаленченка и Марии». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Петриковка

Липиченко

Поденко

Суржан

Шульгін

Лисенко

Половий

Сущевський

Шуліка

Лисий

Полторацький

Сцеборський

Шутий

«12.03.1782. (родился) Андрей... Карпа Москаленка и жены его Мелании». (ДАОО, Ф.37, оп.3) - с. Головковка

Лисничий

Поліщук

Сіроштан

Шуть

Лисняк

Попиляндра?

Танцура

Щербаченко

«21.03.1782. ... Восприемник Иоанн Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Петриковка

Литвин

Попов

Таран

Щербина

Логинов

Правдюк

Татаренко

Юрин

«28.08.1782. ... Восприемница Параскева Москаленчиха». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Петриковка

Лозенко

Приймак

Терещенко

Ющенко

Лопата

Приходько

Тестюкова

Ямнич

«23.10.1782. (родилась) Параскева... Семена Москаленченка и жены его Марины». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Головковка

Лук’янов

Пробийголова

Тимченко

Янголенко

Лютий

Проворний

Тихальський

Янецький

«27.10.1782. (родилась) Параскева... Моисея Москаленченка и Пелагии». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Петриковка

Ляшенко

Проденко

Тиховенко

Яременко

Лященко

Проник

Ткаченко

Ященко

__________________________________________________________________________________________________________________________________

В таблиці виділені ті прізвища, які можуть належати нащадкам козаків Дідківського куреня. Всього співпадає

*Відповідно до статті 24 Цивільного кодексу України «Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою». Інформація про померлу

людину не є її̈ персональними даними. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент смерті.

33 прізвища.

**На сьогоднішній день вік найстарішої людини планети становить 116 років.

74

75

«04.11.1782. ... староста Карпо Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 5) - с. Головковка

Херсонского у.

«08.02.1783. ... Восприемник Семен Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 6) - с. Петриковка

22.05.1792 ...восприемник Иван Москаль (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30)- Косово

«31.08.1783. ... Восприемник Улас Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 6) - с. Головковка

23.05.1792 (родилась) Елена Лукьяна Москаля и жены его Феодосии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с

Вершинокамянка

16.05.1785 (родилась) в хуторе Маржанова Самбросовке Марина Павла Москаленка и его жены Марии (ДАОО,

Ф.37, оп.3, спр. 1) - с Вершац (Нестеровка)

04.06.1792 (умер) Житель слободы Белополья Иван Москаль (53 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - Верблюжка

15.08.1785 (умерла) В хуторе Самбросовке Фомы Москаленка дочь Марина (2 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 1) - с

14.06.1792 (родился) Владимир Дмитрия Москаля и жены его Софии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30) - с Краснокамянка

Вершац (Нестеровка)

19.06.1792 (родилась) Марфа Василия Москаля и жены его Анны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30) - с. Попелнастое

30.08.1785 ... староста за молодыка той же слободы (отставного капитана Емелиана Сачеванова) Василь Москаль

(ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 1) - с Вершац (Нестеровка)

18.07.1792 (родилась) Елена Крюковского поселенца Никиты Москаленка ()ового зятя и жены его Параскевы

(ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30) - м. Крюков

11.11.1786 (венчались) Москаль Иаков с покриткою Евдокиею Тарасовкою обое подданные прапорщика

Бржиского (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 11)- Глинск

12.09.1792 (родилась) Феодора Космы Москаля и жены его Анны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 33) - сл. Отбедова

Херсонского у.

10.12.1787 ...Восприемник Федор Москаль (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 15) - с Вершац (Нестеровка)

26.11.1792 (родилась) Мария Афанасия Москаля и жены его Евдокии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с.Красноселье

02.02.1788 ... по свидетельсту старост жителей Головковских Уласа Москаленка (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 19) -

Головковка

«06.12.1792. (родился) Николай... Харковского полку прапорщика Захария Москаля и жены его Агафии». (ДАОО,

Ф.37, оп.3, спр. 30) - м. Александрия

16.02.1789 ...Восприемница Татиана Московка (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 17) - с Вершац (Нестеровка)

07.12.1792 (родился) Амвросий Феодора Москаля и жены его Мотроны. Восприемник Иоан Москаль (ДАОО,

29.03.1788 ... восприемник Петриковский житель Семен Москаленко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 19) - Петриковка

Ф.37, оп.3, спр. 30) - с. Попелнастое

13.05.1789 (родилась) Ирина Романа Москаленка и жены его Матроны жителей хутора Самбросовки (ДАОО,

22.12.1792 (родился) Игнатий Алексея Москаля (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с.Сентов

Ф.37, оп.3, спр. 17) - с Вершац (Нестеровка)

12.01.1793 (родилась) Татьяна Игната Москаленка а матери Мотроны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) - Плехтеев

14.01.1790 (родилась) Татьяна Федора Москаля и жены его Елены жителей Нестеровских (ДАОО, Ф.37, оп.3,

спр. 22) - с Вершац (Нестеровка)

«18.01.1793. (родился) ... Федора Москаленченка и жены его Марии». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 48) - м. Петриковка

18.01.1791 ... Старосты Иван Москаленко... (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 26) - с Вершац (Нестеровка)

31.01.1793 (родился) Ефрем Тимофея Москаленка и жены его Настасии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 42) -с.Петроостров

«07.02.1791. (родилась) Марфа... Семена Москаленченка и жены его Тетьяны». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 27) - м.

18.02.1793 (родилась) Анна Ивана Москаля и жены его Агафии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Анновской

Петриковка

(Вишняковой)

01.01.1792 (родился) Василий Прокопия Москалченка и жены его Агафии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29, с310) -

05.03.1793 (родился) Конон Михайла Москаленка и жены его Марии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 42) - Кагарлык

с.Гуровка

14.03.1793 (родилась) Евдокия Игната Москаленка и жены его Марии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) – Аджамка

16.01.1792 (родился) Петр Герасима Москаленка и жены его Марфы (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с.Суботец

16.03.1793 (родилась) Александра.. села Ивановки подданого Стефана Москаля и жены его Пелагии (ДАОО,

«17.01.1792. (родилась) Домникия... Ивана Москаля и жены его Анны». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30) - с.

Ф.37, оп.3, спр. 42) - с. Ивановка

Пантазиевка

11.04.1793 (родилась) Мария Якова Москаля и жены его Ефросинии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) - Аврамовка

19.01.1792 (родилась) Ефросиния Михаила Москаля и жены его Ирины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с.Коротюка

12.04.1793 (родилась) Ирина Андрея Москаленка и жены его Татьяны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Иванковец

13.03.1792 (родился) Никифор Григория Москаля и жены его Ульяны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 35) - с.Андреевка

01.05.1793 венчались.... с Агафиею дочерью Кондрата Москаленка (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Иванковец

21.03.1792 (родилась) Евдокия Романа Москаленка и жены его Агафьи жителей хутора Маржанова Самбросовки

(ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с Вершац (Нестеровка)

03.06.1793 (родилась) Лукима Димитрия Москаленка и жены его Марии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 42) - Липняжка

(Николаевка)

21.03.1792 (родился) Яков Алексея Москаля и жены его Марины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 29) - с.Коротюка

14.06.1793 (родился) Леонтий Максима Москаля и жены его Марии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Коротюка

«26.04.1792. (родился) Семен... Давида Москаля и жены его Пелагии». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 30) - с. Пантазиевка

(Алексеевка)

01.05.1792 (родилась) Пелагия Макара Москаля и жены его Елены (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 32) - сл. Любомирка

16.06.1793 (родился) Тихон Симеона Москаля и жены его Елены (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) -Седневка

76

77

04.06.1796 (умер) Тарас Москаленко житель Варваровский (33 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 59) - Верблюжка

15.07.1793 (родился) Василий Феодора Москаленка и жены его Татьяны (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Иванковец

05.05.1797 (родилась) Ирина Данила Москаля и жены его Параскевы (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54) (ДАОО, Ф.37,

21.07.1793 (родилась) Христина Семена Москалця и жены его Марины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) - Головковка

оп.3, спр. 63) - Косово

30.07.1793 (родился) Макар Федора Москаля и жены его Марии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) - Аврамовка

01.11.1797 (венчались) Иван Москаленко с Ульяною Дворовою (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54, с17) (ДАОО, Ф.37,

оп.3, спр. 63) – Косово

03.08.1793 (родился) Степан Антона Москаленка и жены его Феклы (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 42) -Архангельск

14.11.1797 (умерла) Петра Москаля жена Стефанида (23 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54, с19) (ДАОО, Ф.37,

11.08.1793 (родилась) Евдокия Григория Москалевого зятя и жены его Домникии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) -

оп.3, спр. 63)- Косово

Богоявленское

18.11.1797 Крестил иерей Прокофий Мулявин младенца Романа от родителей Петра Москаля и жены его Ксении

15.08.1793 (родился) Иоаким Феодора Москаленка и жены его Ксении (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Иванковец

жителей Котовой. Восприемник был Михаил Романченко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 62)- Верблюжка

08.09.1793 (родился) Иоанн Иоанна Москаля и жены его Евдокии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Красноселье

18.01.1798 (венчались) вторым браком житель слободы Ланговой Петр Москаленко с девицей Анной той же

слободы Ивана Бобощенка дочерью (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54)- Косово

17.09.1793 (родился) Никита Иоанна Москаля и жены его Ирины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Вуковар

17.04.1798 (родился) Симеон от родителей Романа Москаленка и жены его Агафии жителей хутора господина

19.09.1793 (родилась) Татьяна Ивана Москаленка и жены его Дарии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41) - Федорки

Мержанова Самбросовки (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 64)

10.10.1793 (родился) Иоанн Матвея Москаленка и жены его Василины. Восприемник Штефан Москаленко

08.06.1798 ...восприемник Стефан Москаленко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54)- Косово

(ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 42) -Ташковское

26.10.1798 (родился) Рад(и)он Ивана Москаля и жены его Ирины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54)- Косово

03.11.1793 (родилась) Анастасия Евдокима Москаленка и жены его Агрипины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) -

Вершинокамянка

03.07.1799 (венчались) вторым браком Максим Подгорненко с девицей Татьяною слободы Ланговой Карпа

Москаля дочерью (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 70) – Косово

06.11.1793 (родился) Павел Лукяна Москаля и жены его Дарии жители верблюжские (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр.

43) - Верблюжка

«07.08.1799 (родился) Емилиан. Крестил иерей Даниил Кобылянский слободы Мальчевского Сотницкой

младенца Емильяна от родителей благочестивых Степана Москаленка и жены его Марии. Восприемник был

11.11.1793 (умер) житель слободы майора Ланги Макар Москаль (50 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 41)- Косово

Захарий Цохненко» МК Успенської церкви с. Верблюжка 1799 р. (ДАОО, Ф.37, оп.3,спр.70)

02.12.1793 (родилась) Варвара Ивана Москаленка и жены его Домникии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 43) - Иванковец

09.10.1799 ... Восприемники: Евфросиния жена Иоакима Москаленка (с. Варваровка) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр.

70)

«02.03.1794 ......... Восприемник Кушковский житель Семион Москаленко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 48)» -

Николаевка

03.11.1799 ... Восприемники: Николай Москаленко той слободы (Варваровка) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 70)

02.03.1794 (умерла) жителя слободы Ланговой Василия Москаля младеница Домникия (2 лет) (ДАОО, Ф.37,

«04.01.1800 ......... Восприемница Петриковского жителя Ивана Москаленка дочь девица Екатерина» (ДАОО,

оп.3, спр. 48) – Косово

Ф.37, оп.3, спр. 78) - Петриковка

18.06.1794 (родился) Евстафий слободы Мартовки жителя Петра Москаля и жены его Марии. Восприемник

19.01.1800 ......... Староста (хутора господина коллежского ассесора Ивана Мержинова Самбросовки) Роман

слободы Кушковки житель Семион Ткаченко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 48)- Николаевка

Москаленко» (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) - Вершац

01.03.1795 (родился) Касиян Ивана Москаля и жены его Марины (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54) (ДАОО, Ф.37, оп.3,

24.01.1800 (умерла) жителя слободы Ланговой Карпа Москаля дочь Марина (4 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54,

спр. 49) – Косово

с62) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) - Косово

07.08.1795 (родился) Емельян слободы Ланговой Петра Москаленка и жены его Стефаниды (ДАОО, Ф.37, оп.3,

16.02.1800 (родилась) Марына от родителей Васыля Москаленка и жены его Параскевы жителей слободы князя

спр. 54) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 49) - Косово

Манвелова Кобеляновка (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) - Вершац

02.09.1795 Крестил иерей Константин Брашевский младеницу Агафию от родителей законных Стефана Петрова

«24.04.1800. (умер) Петриковский житель Алексей Москаленко с удушья и кашлю преставился и по должности

Москаля и жены его Евдокии, жителей слободы Чернечего. Восприемники селения Нестеровки Ариповой

христианской погребен (92 лет)». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) - Петриковка

Повара Михайла Павлова жена Пелагия (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 50) – с.Вершац (Нестеровка)

23.05.1800 (родился) Михаил слободы Ланговой Карпа Москаля и жены его Дарии (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54,

10.11.1795 (венчались) Гавриил Москаленко житель слободв майора Ланги с Мариею Поденежной (ДАОО,

с57) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) – Косово

Ф.37, оп.3, спр. 54) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 49) - Косово

11.07.1800 Погребал иерей Алексей Угринович рабу божию Ксению в жителя слободы Котовой Петра Москаля

12.02.1796 (родилась) Марина жителя слободы Ланговой Кирила Москаля и жены его Агафьи (ДАОО, Ф.37,

жена представися с покаянием умре цингатною болезнию (37 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78)

оп.3, спр. 55) - Косово

«16.09.1800 ......... Восприемник Василь Москаленко» (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) – Петриковка

78

79

23.10.1800 Обвенчал иерей Алексей Угринович вторым браком жителя слободы Котовой Петра Москаля с

«16.08.1810. …восприемницей была Боковская поселянка Анна Василия Москаленка жена…». (ДАОО, Ф.37,

девицею Параскевиею дочерью Дмитра Пищика жителя слободы Котовой. По свидетельству старост: Петра

оп.3)

Кириленка жителя той слободы. (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78)

«23.09.1810. (умер) У боковского поселянина Василия Москаленка сын Андрей (2 лет) с воспы». (ДАОО, Ф.37,

06.11.1800 ...восприемник Стефан Москаленко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 54)- Косово

оп.3)

20.11.1800 (родился) Григорий от родителей Ивана Москаля и жены его Вассилисы жителей сего селения

«13.08.1811. (родился) У боковского поселянина Василия Москаленка и жены его Анны родился сын коего

Вершаца (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 78) – Вершац

молитвил и имя ему нарек Максимом приходский священник Василий Качановский …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

14.07.1801 ...старосты... Косовских жителей Стефана Москаленка (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 82)- Косово

«07.12.1812. (родился) У боковского поселянина Василия Москаленка и жены его Анны родился сын коего

молитвил и имя ему нарек Потапием приходский священник Яков Кобыляцкий …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

18.11.1801 (умер) Стефан Москаленко житель Косовский (35 лет) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 82)- Косово

«19.01.1812. (умер) У Боковского поселянина Василия Москаленка сын Максим (1 лет) натурально». (ДАОО,

19.11.1801 (умер) Иоанн Москаль вдов, 40 лет (ДАОО, Ф.37, оп.1a,спр.77)

Ф.37, оп.3)

10.03.1802 .... Восприемники: Слободы той же (Варваровки) Николай Москаленко (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 85)

«17.05.1814. …поручители были … и Степан Москаленко села Бокового поселяне». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

30.05.1802 (родилась) Феодосия от родителей Петра Москаля и жены его Параскевы слободы Боковой (ДАОО,

«09.12.1814. (умерла) У Боковского поселянина Павла Москаленка дочь Акилина (1 лет) с кашлю». (ДАОО,

Ф.37, оп.3, спр. 85)

Ф.37, оп.3)

30.07.1802 обвенчал молодика Андрея Москаленка жителя Головковского з девицею дочерью Саввы Гобзаренка

«13.04.1816. …восприемницей была поселянина Павла Москаленка жена Марфа…». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

Ефросиниею села Варваровки... (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 85)

«06.08.1816. У Боковского поселянина Григория Кириченка и жены его Елисаветы родился сын коего молитвил

12.01.1804 ...Восприемники: Мария, дочь Ивана Москаленка (сл Боковой) (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 100)

и имя ему нарек Пилипом приходский иерей Василий Качановский. Оному м. восприемником был тогоже села

поселянин Емилиан Москаленко а крестил означенный иерей Качановский». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«06.04.1804 ... (родилась) Марию от родителей Павла Москаленка и жены его Марии жителей слободы Боковой»

(ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 100)

«15.02.1818. (родился) У боковского поселянина Павла Москаленка и жены его Марфы родился сын коего

молитвил и именем нарек Онисимом приходский иерей Василий Качановский…». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

15.07.1804 ...Василия от родителей Василия Москаля и жены его Авдотьи жителей слободы Варваровки (ДАОО,

Ф.37, оп.3, спр. 100)

«24.05.1818. …восприемницей была боковского поселянина Степана Москаленка жена Александра…». (ДАОО,

Ф.37, оп.3)

17.09.1804 ... (родилась) Феодора от родителей Николая Москаленка и жены его Анны жителей слободы

Варваровки (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 100)

«25.05.1818. …восприемницей была боковского поселянина Степана Москаленка дочь Домникия…». (ДАОО,

Ф.37, оп.3)

05.11.1804 ...Восприемники: Анна жена Николая Москаленка той же слободы (Варваровки) (ДАОО, Ф.37, оп.3,

спр. 100)

«03.05.1820. (венчались) По учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетались Боковский

поселянин Феодор Корнеенко холост с девицею Домникиею боковского поселянина Степана Москаленка

«18.04.1808. (родился) У боковского поселянина Стефана Москаленка и жены его Александры родился сын

дочерью, коих обвенчал приходской иерей Василий Качановский …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

коего молитвил и имя нарек Иосифом приходский священник Василий Качановский …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«13.06.1820. (родилась) У боковского поселянина Павла Москаленка и жены его Марфы родилась дочь которую

«15.05.1808. (венчались) 15-го числа по учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетал

молитвил и именем нарек Акилиною приходский иерей Василий Качановский…». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

казенного селения Боковго поселянин Петр Белый с дочерью Мариною Стефана Москаленка той же слободы

житель коих обвенчал приходский священник Василий Качановский «. (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«01.07.1820. …поручители были … Василий Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«06.09.1809. (умер) У боковского поселянина Степана Москаленка сын Иван (2 лет) от поносу». (ДАОО, Ф.37,

«01.09.1820. (родился) У боковского поселянина Василия Москаленка и жены его Анны родился сын которого

оп.3)

молитвил и имя ему нарек Михайлом приходский иерей Василий Качановский …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«18.01.1809. …Поручители были … Василий Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«03.06.1821. (родился) Казенного селения Бокового у поселянина Емелиана Москаленка и жены его Ксении

родился сын которого молитвил и имя нарек Филипом приходский иерей Василий Качановский. Оному младенцу

«21.08.1809. (умер) У боковского поселянина Григория Москаленка сын Григорий (3 лет) от поносу». (ДАОО,

восприемником был того же села поселянин ()н Зубенко, а крестил означенный иерей Василий Качановский».

Ф.37, оп.3)

(ДАОО, Ф.37, оп.3)

«16.10.1809. (родился) У боковского поселянина Василия Москаленка и жены его Анны родился сын коего

«29.01.1822. (венчались) По учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетались военного

молитвил и имя ему нарек Андреем приходский священник Василий Качановский …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

селения Боковой поселянин Василий Феденко холост с девицею ____ того селения поселянина Василия Гайдука

дочерью, коих обвенчал приходской священник Василий Качановский. Поручители были военные поселяне

«26.01.1810. …Поручители были … Николай Москаленко… жетели казенного села Варваровки». (ДАОО, Ф.37,

Емелиан Москаленко и Григорий Созоненко». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

оп.3)

80

81

«20.03.1822. (родилась) Военного селения Боковой у поселянина Василия Москаленка и жены его Анны родилась дочь кою молитвил и имя

оп.2, спр. 124)

ей нарек Дариею приходский священник Никифор Чмелевский…». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«03.10.1874 (умер) с. Бокового крестьянин Алексей Филипов Москаленко (35 лет) от воспаления».(ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«...05.1822. (умер) … у поселянина Василия Москаленка сын … (2 лет) с кашлю». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«06.10.1874. (родилась) Елена. С. Бокового крестьянин Павел Москаленко, и законная его жена Мария Игнатова, оба вероисповедания

«26.09.1822. (умер) Военного селения Бокового у поселянина Емелиана Москаленка сын Филип (1 лет) с воспы». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

православного. Восприемники: с. Бокового крестьяне ... Кириака Москаленка жена Дария Трофимова». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«06.11.1822. (родилась) Военного селения Боковой у поселянина Павла Москаленка и жены его Марфы родилась дочь которую молитвил

«16.10.1874. ... Поручители: ... по невесте ... Василий Стефанов Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

и именем нарек Епистимией приходской священник Василий Качановский…». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«18.10.1874. ... Поручители: ... по невесте ... Василий Стефанов Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«18.02.1823. (венчались) 18 числа по учинении в церкви троекратного обыска 1-м браком сочетались военного селения Боковой прибывший

из полка унтер офицер Игнат Дурницкий с девицею тогоже селения компиектного хозяина Павла Москаленка дочерью Мариею по

«06.11.1874. ... Поручители: ... по невесте ... Павел Феодоров Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

выданному свидетельству от полкового командира коих обвенчал приходской священник Качановский. …». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«02.01.1880 (умер) Селения Бокового крестьянина Фокия Онисимова Москаленка сын Феодосий (1 лет) от оспы». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

«08.11.1823. (венчались) 8 числа по учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетались прибывший из полка унтер

спр. 1)

офицер Яков Москаленко с девицею селения Бокового вдовы Пелагии Ветрячки дочерью Мариею по выданному свидетельству от

полкового командира. Коих обвенчал приходской священник Качановский. Поручители были компиектный хозяин Павел Москаленко (и)

«20.01.1880 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Фокий Онисимов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

инвалид Иван Феденко». (ДАОО, Ф.37, оп.3)

«03.02.1880 (венчались) Селения Бокового крестьянин Леонтий Васильев Горбенко (18 лет), первым браком вероисповедания православного

«15.01.1824. (венчались) По учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетались военного селения Боковой унтер офицер

и селения Бокового крестьянка Рахиль Филиппова Москаленкова (18 лет), первым браком, вероисповедания православного…». (ДАКО,

Филипп Брондовский с девицею Евгениею, поселянина Мойсея Довгаля дочерью. Коих обвенчал приходский иерей Василий Качановский.

Ф.704, оп.1, спр. 1)

Поручити были военные поселяне Яков Люстовенко и Емельян Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 287)

«16.02.1880 (умерла) Селения Бокового крестьянина Азария Алексиева Москаленка дочь Феодора (1 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

«15.02.1824. (родился) Военного селения Боковой у поселянина Емелиана Москаленка и жены его Ксении родился сын коего молитвил

оп.1, спр. 1)

и имя ему нарек Тимофеем приходский иерей Василий Качановский. Оному м. восприемник был боковский поселянин Роман Губенко, а

крестил означенный иерей Качановский». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 287)

«25.02.1880. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«01.03.1824. (умерла) У Боковского поселянина Павла Москаленка дочь Епистимия (2 лет) с кашлю». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 299)

«25.02.1880 (умерла) Селения Бокового крестьянина Феофана Евмельянова Москаленка, дочь Евфросиния (12 лет) от заголовной боли».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«04.12.1824. (родилась) У Боковского поселянина Антона Жиденка и жены его Софии родилась дочь, которую молитвил и имя ей нарек

Варварою приходский иерей Василий Качановский. Оного м. восприемницей была поселянка Емельяна Москаленка жена Ксения, а

«23.03.1880. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алемпиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

крестил означенный Качановский». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 287)

«02.05.1880. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Василий Тимофеев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«10.02.1825. (родилась) Селения Бокового у поселянина Павла Москаленкаи жены его Марфы родилась дочь кою молитвами имя ей нарек

Агафиею приходской священник Никифор Чмилевский. Оному младенцу восприемница была священника Василия Качановского жена

«01.06.1880. (родилась) Феодосия. Селения Бокового крестьянин Иоанн Трофимов Москаленко, и законная его жена Евфимия Максимова,

Анна а крестил означенной священник Н. Чми.». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 299)

оба вероисповедания православного. …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«21.05.1825. … Поручители были селения Бокового… Павел Москаленко». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 299)

«06.06.1880. …Восприемники: Селения Бокового … Азария Москаленка, жена Пелагия Назарова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«01.07.1825. (умер) Селения Бокового Емельяна Москаленка сын Тимофей (2 лет) с кашлю». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 299)

«15.07.1880. (родилась) Евдокия. Селения Бокового крестьянин Трифон Трофимов Москаленко, и законная его жена Агафия Диомидова,

оба вероисповедания православного. …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«11.03.1826. (родился) 12.03.1826 (крещение) Селения Боковой у поселянина Емелиана Москаленка и жены его Ксении родился сын коего

молитвил и имя ему нарек Феофаном приходской священник Никифор Чмилевский. Восприемником был сего же селения вахмистр Иван

«23.08.1880. (родился) Авраам. Селения Бокового крестьянин Иаков Савов Сергиенко, и законная его жена Евфросиния Феофанова,

Гедаш а крестил означенной священник Никифор Чмилевский «. (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 318)

оба вероисповедания православного. Восприемники: селения Бокового фельдшер Василий Феофанов Москаленко и Елисаветградского

мещанина Андрея Бышинского, жена Варвара Георгиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«04.01.1829. (венчались) По учинении в церкви троекратного обыска первым браком сочетались рядовой хоумин? селения Бокового

Филипп Москаленко с девицею сего селения Вассою Маковецкого по выданному свидетельству №15 коих обвенчал приходский священник

«29.09.1880. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

Василий Качановский. Поручителями были Яков Москаленко и Петр Белый». (ДАОО, Ф.37, оп.3, спр. 363)

«07.10.1880. (родился) Иаков. Селения Бокового крестьянин Кириак Афанасиев Москаленко, и законная его жена Милания Харитонова,

«10.01.1874. ... Восприемники: селения Бокового крестьяне Кирил Филипов Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

оба вероисповедания православного. … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«21.01.1874 (умер) Селения Бокового крестьянина Алексея Москаленка сын Иван (1/2 лет) от младенческой».(ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«11.10.1880. (родилась) Пелагия. Села Бокового крестьянин Фокий Анисимов Москаленко, и законная его жена Анна Гурьева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Села Бокового крестьянин Самсон Гурьев Москаленко… «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«24.01.1874 (умер) С. Бокового крестьянин Кириак Феофанов Москаленко (29 лет) от грудной болез()».(ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«14.10.1880 … Поручители … по жениху Селения Бокового крестьяне Климентий Михаилов Титченко. По невесте селения Бокового

«09.04.1874 (умер) с. Бокового крестьянин Феофан Емельянов Москаленко (65 лет) от старости».(ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

крестьяне … Трифон Трофимов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«19.04.1874. ... Восприемники: селения Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Иакова Сергиенка жена Ефросиния

«28.10.1880. …Восприемники: Селения Бокового … вдова Фекла ()дорова Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

Феофанова». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«23.11.1880. (родилась) Евфросиния. Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко, и законная его жена Елисавета

«28.04.1874 (умерла) С. Бокового крестьянина Фокия Москаленка дочь Фекла (4 лет) от слабости».(ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

Василиева, оба вероисповедания православного. Восприемники: Села Бокового крестьянин Самсон Гурьев Москаленко… «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«05.05.1874. ... Поручители: по жениху ... Василий Стефанов Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«03.01.1881. (родился) Григорий. Селения Бокового крестьянин Азарий Аликсеев Москаленко, и законная его жена Пелагия Назариева…

«13.05.1874. ... Восприемники: ... Трифона Москаленка жена Марфа Тихонова». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

Восприемники… крестьянка Анна Назариева ()ина, дочь девица». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«01.06.1874. ... Восприемники: с. Бокового крестьяне Иван Потапиев Москаленко...». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«27.01.1881. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн ()пов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«01.09.1874. ... Восприемники: с. Бокового крестьяне .... вдова Дария Трофимова Москаленкова». (ДАОО, Ф.37, оп.2, спр. 124)

«01.02.1881. (родился) Иоанн. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко, и законная его жена Мария ()тиева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Леонтий ()ров Черный и состоящего

«26.09.1874 (умерла) с. Бокового крестьянина Кирила Москаленка жена Варвара Иванова (20 лет) от анто(но)ва огня».(ДАОО, Ф.37,

в запасе армии рядового Иова Момота, жена Стефанида Ерофеева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

82

83

оба православного вероисповедания. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко, и крестьянина Николая

«25.02.1881. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

Зайца, жена Феона Григориева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«18.04.1881. …Восприемники: Селения Бокового … крестьянина Назария Москаленка, жена Пелагия Назарова». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

«07.12.1882. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Ки() Афанасиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

спр. 1)

«10.12.1882. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Остапиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«23.07.1881. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Кириак Афанасиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«08.01.1882 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Тимофей Алипиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«20.10.1881. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Евфрем ()пиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«08.01.1882 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Иоанн Потапов Москаленко… по невесте селения Бокового крестьяне

«11.11.1881. …Восприемники: Селения Бокового … крестьянина Дорофея Москаленка, жена Ксения Филиппова». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

Василий Стефанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

спр. 1)

«07.05.1882 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Василий Стефанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«16.12.1881. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин ()иан Иаковлев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«09.04.1882 (умер) Селения Бокового крестьянина Трифона Трофимова Москаленка сын Макарий (3 лет) от младенческой». (ДАКО,

«01.05.1881 … Поручители … по невесте селения Бокового отставной унтер офицер Алемпий Павлов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

Ф.704, оп.1, спр. 2)

спр. 1)

«02.06.1882 (умер) Селения Бокового крестьяники вдовы Анны Евфимовой Москаленковой сын Василий (14 лет) от водяной». (ДАКО,

«07.05.1881 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне… Трифон Трофимов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

Ф.704, оп.1, спр. 2)

«29.10.1881 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Кирилл Филипов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«27.06.1882 (умерла) Селения Бокового крестьянина Иоанна Трофимова Москаленка, дочь Феодосия ( лет) от ()дания». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 2)

«22.10.1881 (венчались) Селения Бокового крестьянин Ефрем Потапов Москаленко (22 лет), первым браком вероисповедания

православного и Селения Бокового крестьянка Гликерия Василиева Сукачева (22 лет), первым браком, вероисповедания православного.

«19.07.1882 (умерла) Селения Бокового крестьянина Иоанна Потапова Москаленка, дочь Екатерина ( лет) от поноса». (ДАКО, Ф.704,

Поручители … по невесте селения Бокового крестьянин Василий Стефанов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

оп.1, спр. 2)

«03.11.1881 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Василий Стефанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 1)

«20.07.1882 (умер) Селения Бокового крестьянина Кирилла Афанасиева Москаленка, сын Иаков (2 лет) от поноса». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

спр. 2)

«15.10.1881 (умерла) Селения Бокового крестьянина Иоанна Трофимова Москаленка дочь Феодосия (1 лет) от ()рбота». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 1)

«29.11.1882 (умер) Селения Бокового отставной унтер офицер Алипий Павлов Москаленко (76 лет) от старости». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

спр. 2)

«26.11.1881 (умер) Селения Бокового крестьянина Кириана Афанасиева Москаленка сын Пимон (4 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 1)

«16.01.1883. (родилась) Татиана. Селения Бокового крестьянин Трифон Трофимов Москаленко, и законная его жена Агафия Диомидова…».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«14.01.1882 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«14.02.1883. (родился) Онисим. Селения Бокового крестьянин Кир()ак Афанасиев Москаленко, и законная его жена Милания

«17.01.1882 (венчались) Селения Варваровки крестьянин Зиновий Дорофеев Москаленко (18 лет), первым браком православного

Харитонова…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

вероисповедания и Селения Бокового крестьянка Татиана Василиева Синенкова (22 лет), первым браком, православного вероисповедания.

…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«24.02.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«18.01.1882. (родился) Макарий. Селения Бокового крестьянин Трифон Трофимов Москаленко, и законная его жена Агафия Диомидова…».

«20.03.1883. (родился) Савва(Василий). Селения Бокового крестьянин Фокий Онисимов Москаленко, и законная его жена Анна Гурьева…».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«10.02.1882. …Восприемники: Селения Бокового … вдова крестьянка Фекла Исидорова Москаленкова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«15.04.1883. (родилась) Ирина. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко, и законная его жена Мария Игнатиева…».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«19.02.1882. …Восприемники: Селения Бокового Бокового крестьянин Азарий Аликсеев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«21.05.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«21.02.1882. …Восприемники: Селения Бокового Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«31.05.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Фокий Онисимов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«26.05.1882. (родилась) Феодосия. Селения Бокового крестьянин Иоанн Трофимов Москаленко, и законная его жена Евфимия Максимова,

оба православного вероисповедания. …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«11.06.1883. (родился) Варфоломей. Селения Бокового крестьянин Иоанн Трофимов Москаленко, и законная его жена Евфимия

Максимова… «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«14.06.1882. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«14.06.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Кирила Москаленка жена, Мелания Харитонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«30.07.1882. (родилась) Соломония. Селения Бокового крестьянин Азарий ()ев Москаленко, и законная жена его Пелагия Назариева, оба

2)

вероисповедания православного. …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«05.07.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Елисавета Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«01.08.1882. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко, и крестьянина Павла Москаленка жена,

2)

Мария Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«27.08.1883. (родился) Моисей. Селения Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко, и законная его жена Гликерия Василиева…

«11.08.1882. …Восприемники: Селения Бокового … Илии Москаленка, жена Агафия Павлова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«11.08.1882 (умер) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка, сын Иоанн (2 лет) от младенческой». (ДАКО, Ф.704,

«04.09.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Евфимия Максимова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

оп.1, спр. 2)

2)

«14.08.1882. …Восприемники: Селения Бокового … крестьянина Власия Москаленка, дочь Ефросиния девица». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«14.10.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Кирилл Филиппов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

2)

«15.10.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Азария Москаленка жена, Пелагия Назарова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«09.10.1882. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«15.10.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

«03.11.1882. (родилась) Епистимия. Селения Бокового крестьянин Ио() Потапов Москаленко, и законная его жена Елисавета Василиева,

84

85

«20.12.1883. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алексеев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 2)

Ф.704, оп.1, спр. 3)

«28.01.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Елисавета Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«30.10.1887 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко … По невесте селения Бокового

3)

крестьяне Кирилл Филиппов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«20.02.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Елисавета Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«05.11.1887 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне … Кирилл Филиппов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

3)

«18.11.1887 (умер) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка сын Григорий (2 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

«22.02.1886. (родился) Тимофей. Селения Бокового крестьянин Евфимий Потапиев Москаленко и законная жена его Гликерия Васильева,

оп.1, спр. 3)

оба православные. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Даниилов Грищенко и крестьянина Прохо()

Яцечко жена Мария Димитриева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«22.11.1887 (умерла) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка дочь Ирина (5 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 3)

«28.03.1886. (родился) Василий. Селения Бокового крестьянин Ни() Емелианов Заиц и законная жена его Феона Григориева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко и состоящий в запасе армии

«27.11.1887 (умер) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка сын Алексий (1 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

Василя Грищенка жена, Дария Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

оп.1, спр. 3)

«16.04.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Евфимия Максимова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«27.11.1887. …Восприемники: …Селения Бокового состоящего в запасе армии Василия Москаленка жена Анна Иоаннова». (ДАКО, 3)

Ф.704, оп.1, спр. 3)

«01.07.1886 (умер) Селения Бокового крестьянина Трифона Трофимова Москаленка, сын Кирилл (1 лет) (причины) нет». (ДАКО, Ф.704,

«18.12.1887 (умерла) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка дочь Агафия (11 лет) от дифтерита». (ДАКО, оп.1, спр. 3)

Ф.704, оп.1, спр. 3)

«13.08.1886. (родилась) Наталия. Селения Бокового крестьянин () Потапиев Москаленко и законная жена его Елисавета Иоаннова,

«28.12.1887. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко, и крестьянина Павла

Москаленка жена, Мария Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«07.01.1888 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне … Евфрем Потапиев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«01.09.1886 (умер) Селения Бокового крестьянина Кирилла Филиппова Москаленка, сын Григорий (1 лет) «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«09.01.1888. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Кирилл ()фанасиев Москаленко… «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«22.09.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин ()рий Алексиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«11.01.1888 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне … Евфрем Потапиев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«27.11.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алимпиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«14.01.1888. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«30.12.1886. …Восприемники: Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена, Евфимия Максимова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

«20.01.1888. (родилась) Татиана. Селения Бокового крестьянин Азарий Алексиев Москаленко и законная его жена Пелагия Назарова...».

3)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«09.01.1887 … Поручители … по невесте селения Бокового крестьяне … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«31.01.1888 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне … Тимофей Алипиев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«28.01.1887. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«10.02.1888 (венчались) Селения Бокового крестьянин Иоанн Митрофанов Манько (19 лет), первым браком православного исповедания и

Селения Бокового крестьянка Марфа Василиева Бондарева (24 лет), первым браком, православного исповедания. Поручители по жениху

«16.03.1887. (родился) Алексий. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко и законная его жена Мария Игнатиева,

селения Бокового крестьяне Иоанн Гуриев Хижняк и Андрей Димитриев Манько. По невесте селения Бокового крестьяне Тимофей

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Игнатиев Кравченко, и

Алипиев Москаленко и Константин Феофанов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

крестьянина Власия ()щенка жена, Евфросиния Даниилова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«10.02.1888 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне … Кирилл Филиппов Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«02.05.1887. (родился) Тимофей. Селения Бокового крестьянин Кириак Афанасиев Москаленко и законная его жена Мелания Харитонова,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко, и крестьянина

«10.02.1888 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне … Павел Феофанов Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Никифора Ше() жена, Мария Давидова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«25.03.1888. (родилась) Мария. Селения Бокового крестьянин ()фрем Потапиев Москаленко и законная жена его Гликерия Василиева,

«08.05.1887. (родился) Иоанн. Селения Бокового крестьянин Трифон Трофимов Москаленко и законная его жена Агафия ()мидова, оба

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Даниилов Грищенко и

вероисповедания православного. Восприемники: Елисаветградский мещанин Григорий Феодоров Кундик и селения Бокового Свято-

крестьянина Павла Москаленко жена Мария Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Покровской церкви, псаломщика Платона Ананиева Голубовского дочь девица София». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«06.04.1888 (умер) Селения Бокового крестьянина Кирилла Афанасиева Москаленка, сын Тимофей (1 лет) от младенческого». (ДАКО,

«12.07.1887. …Восприемники: …Селения Бокового крестьянина Иоанна Москаленка жена Елисавета Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

Ф.704, оп.1, спр. 4)

спр. 3)

«23.05.1888 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне... Азарий Алексеев Москаленко. По невесте … Тимофей Алексиев

«25.07.1887 (умерла) Селения Бокового вдова крестьянка Елисавета Стефанова Москаленкова (70 лет) от старости». (ДАКО, Ф.704,

Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

оп.1, спр. 3)

«01.08.1888. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Евфрем Потапиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«26.07.1887 (умер) Селения Бокового крестьянин Василий Стефанов Москаленко (70 лет) от старости». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«29.09.1888. (родилась) Евфросиния. Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко и законная его жена Елисавета

«30.07.1887 … Поручители жениху селения Бокового крестьяне Тимофей Алипиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

Иоаннова, оба православные. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко и крестьянина Иакова

Сергиенка, жена Мария Симеонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«27.08.1887. …Восприемники: Селения Варваровки крестьянин ()новий Дорофеев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«01.10.1888. (родилась) Мария. Селения Бокового состоящего в запасе армии Василия Феофанова Москаленка и законная жена его

«13.09.1887. (родился) Корнилий. Селения Бокового крестьянин Кирилл Филиппов Москаленко и законная его жена Ирина Феодорова, оба

Анна Иоаннова, оба православные. Восприемники: Новогеоргиевский мещанин Иоанн Иерофеев Кузнецов и вдова крестьянка Варвара

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Димитрий ()илов Грищенко и Феодосиевского мещанина

Иоаннова Олейниченкова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Арсения Ткаченка жена Гликерия Лукианова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 3)

«04.10.1888. …Восприемники: Селения Бокового .... крестьянина Кирилла Москаленка дочь девица Фекла». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«25.10.1887 (венчались) Селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Феофанов Москаленко (27 лет), первым браком

вероисповедания православного и селения Бокового крестьянка Анна Иоаннова Бундюкова (20 лет), первым браком, вероисповедания

«10.10.1888. (родился) Евлампий. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко и законная его жена Мария Игнатиева,

православного. Поручители по жениху селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Калиников Дурницкий и крестьянин

оба православные. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии Василий Игнатиев Кравченко, и крестьянина девица

Порфирий Игнатьев Кравченко. По невесте селения Бокового крестьяне Иоанн Тарасов Скуба и Симеон Давидов Сердюк». (ДАКО,

Матрона Игнатиева Кравченкова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

86

87

Ф.704, оп.1, спр. 4)

«01.11.1888 (умер) Селения Бокового крестьянина Павла Феофанова Москаленка сын Евлампий (1 месяц) от младенческого». (ДАКО,

Ф.704, оп.1, спр. 4)

«27.10.1889 (венчались) Селения Бокового крестьянин Иоанн Фокиев Москаленко (22 лет), первым браком вероисповедания православного

и селения Бокового крестьянка Анна Назарова Чередникова (20 лет), первым браком вероисповедания православного. ...». (ДАКО, Ф.704,

«13.01.1889 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне... Тимофей Алипиев Москаленко. По невесте … Азарий Алексиев

оп.1, спр. 4)

Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«31.10.1889 (венчались) Селения Бокового крестьянин Лука Григориев Хижняк (18 лет), первым браком вероисповедания православного

«13.01.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

и селения Бокового крестьянка Евдокия Кириакова Москаленкова (19 лет), первым браком вероисповедания православного. ...». (ДАКО,

Ф.704, оп.1, спр. 4)

«13.01.1889 (венчались) Селения Бокового крестьянин Архип незаконнорожденный Дурницкий (20 лет), первым браком православного

исповедания и Селения Бокового крестьянка Евфимия Алексиева Москаленкова (18 лет), первым браком, православного исповедания.

«13.11.1889. (родилась) Стефанида. Селения Бокового крестьянин Иоанн Трофимов Москаленко и законная его жена Евфимия

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Азарий Алексиев Москаленко ... По невесте селения Бокового крестьяне Тимофей А()

Максимова, оба православные. ...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

иев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«20.11.1889. (родился) Николай. Селения Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко и законная жена его София

«18.01.1889 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне... Тимофей Алипиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Платонова, оба православные. Восприемники: деревни Мажаровки состоящий в запасе армии унтер-офицер ()онисий Иосифов Иванов

и селения Бокового Покровской церкви псаломщика Платона Голубовского дочь девица Мелания». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«18.01.1889 … Поручители по жениху состоящий в запасе армии Василий Феофанов Москаленко. По невесте ... Тимофей Алипиев

Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«01.01.1890. (родилась) Анисия. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко и законная жена Мария Игнатиева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Игнатиев Кравченко и с.

«27.01.1889 (умерла) Селения Бокового крестьянка вдова Анна Евфимова Москаленкова ( лет) от ()ета». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Бокового крестьянина Самсона Бундюка, жена Матрона Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«29.01.1889 (венчались) Селения Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко (23 лет), первым браком вероисповедания

«15.02.1890. (родилась) Фотиния. Селения Бокового крестьянин Кирилл Филиппов Москаленко и законная его жена Ирина Феодорова,

православного и селения Бокового Покровской церкви псаломщика Платона Ананиева Голубовского дочь девица, София (21 лет), оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Феодосий Феодоров Сердюк и селения Бокового

первым браком, вероисповедания православного. Поручители по жениху села Бокового крестьяне Андрей Дмитриев Манько и Павел

состоящего в запасе армии рядового Ореста Сердюка, жена Ксения Антониева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Иоаннов Довгаль. По невесте дворянин Сергий Викторов Щелкан и священника сын Иаков Феодоров Ногачевский. Священник Феодор

Ногачевский. Диакон Онисифор Новицкий. Псаломщик Платон Голубовский». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«20.02.1890. (родилась) Евдокия. Селения Бокового крестьянин Триф(он) Трофимов Москаленко и законная его жена Агафия Диомидова,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Сергий Иоаннов Меха и Константина Москаленка

«02.02.1889 (венчались) Проживающий в селении Боковом Новогеоргиевский мещанин Иоанн Иерофеев Кузнецов (23 лет), первым браком

жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

вероисповедания православного и селения Бокового крестьянка Ирина Василиева Довгалева (20 лет), первым браком вероисповедания

православного. Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Иулиан Павлов Кондратьев. По

«13.03.1890. (родился) Александр. Селения Бокового крестьянин Емилиан Прокопиев Момот и законная его жена Ирина Павлова, невесте селения Бокового крестьяне Иоанн Ермолаев Булавка и Григорий Димитриев Манько». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко и новогеоргиевского

мещанина Иоанна Кузнецова, жена Ирина Василиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«11.04.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко и состоящего в запасе армии Василия

Москаленка жена Анна Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«05.06.1890. (родилась) Фекла. Селения Бокового крестьянин Алипий Петров Жеденко и законная его жена Марина Михайлова, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Калинник Трифонов Москаленко и Феодора Реты, дочь

«09.05.1889 (венчались) Селения Варваровки крестьянин Иаков Дорофеев Москаленко (19 лет), первым браком вероисповедания

девица София». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

православного и селения Бокового крестьянка Агафия Кондратиева Довгалева (20 лет), первым браком вероисповедания православного.

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Моисей Иоаннов Дурницкий и Петр Филиппов Сердюк. По невесте селения Бокового

«29.06.1890. (родилась) Марфа. Д. Савченой Балки крестьянин Севастиан Наумов Моргун и законная его жена Агафия Минова, оба

крестьяне Евфим Николаев Титченко и Феодор Афанасиев Довгаль». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

вероисповедания православного. Восприемники: Елисаведградский мещанин Григорий Феодоров Кунунк и с. Бокового крестьянина

Константина Москаленка жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«26.05.1889. (родился) Георгий. Селения Бокового крестьянин Кирилл Харитонов Москаленко и законная его жена Мелания Ио()нова,

оба православные. ...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«01.07.1890. (родилась) Мария. Селения Бокового крестьянин Елисей () Скиба и законная его жена Параскева Андреева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Азарий Алексиев Москаленко и Павла Ветряка жена

«06.06.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко … «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Стефанида Николаева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«23.06.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Василий Алексиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«11.08.1890. (родился) Василий. Селения Бокового крестьянин Симеон Давидов Сердюк и законная его жена Мария Иоаннова, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Григорий (Да)ниилов Грищенко и Константина Москаленка

«11.07.1889 (умерла) Селения Бокового крестьянина Евфрема Потапова Москаленка, дочь Мария ( лет) от младенческого». (ДАКО,

жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Ф.704, оп.1, спр. 4)

«18.08.1890. (родился) Серапион. Селения Бокового крестьянин Миха(ил) Хрисанфов Горельский и законная его жена Пиама Трофимова,

«24.07.1889 (умер) Селения Бокового крестьянина Кирилла Афанасиева Москаленка, сын Георгий (2 месяца) от новорождения». (ДАКО,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Азарий Алексиев Москаленко и состоящего в запасе

Ф.704, оп.1, спр. 4)

армии унтер офицера Романа Дурницкого жена ()ия Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«19.09.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Азарий Алексиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«27.08.1890. (родился) Пантелеймон. Селения Бокового крестьянин Лаврентий Иоаннов Карабило и законная его жена Мария Иоаннова,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Дамиан Петров (Фас)товец и Константина

«26.09.1889 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне... Азарий Алексеев Москаленко. .». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

Москаленка жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«11.10.1889 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне... Фокий Онисимов Москаленко. .». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«30.08.1890. (родился) Александр. Селения Бокового крестьянин Ио(анн) Фокиев Москаленко и законная его жена Анна Назариева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Поликарп Прокопиев Маковецкий и Иероферя ()нька жена

«17.10.1889. (родился) Платон. Селения Бокового крестьянин Евфрем Потапов Москаленко и законная его жена Гликерия Василиева,

Лукия Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

оба православные. ...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«24.09.1890. (родилась) Евфросиния (незаконнорожденная). Селения Бокового крестьянка девица Надежда Гаврилова Волкова

«18.10.1889. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Иоанн ()киев Москаленко и Максима Маковецкого, дочь

девица Мария». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«22.10.1889. (родился) Иаков. Селения Бокового крестьянин Азарий Алексиев Москаленко и законная его жена Пелагия Назариева, оба

православные. ...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

«07.10.1890 (венчались) Проживающий в местечке Братолюбовке состоящий в запасе армии кононир Феофан Симеонов Шарко (27

лет), первым браком вероисповедания православного и селения Бокового крестьянка Иулиания Стефанова Довгалева (19 лет), первым

«20.10.1889 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне... Кирилл Филиппов Москаленко. .». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 4)

браком, вероисповедания православного. Поручители по жениху проживающий в местечке Братолюбовке бобринецкий мещанин

Тимофей Василиев Войнов и с. Бокового состоящий в запасе армии рядовой Орест Феодоров Сердюк. По невесте селения Бокового

«24.10.1889 (венчались) Селения Бокового крестьянин Наум Гавриилов Гриша (22 лет), первым браком вероисповедания православного

крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Иулиан Павлов Кондратьев». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

и селения Бокового крестьянка Фекла Кириллова Москаленкова (22 лет), первым браком вероисповедания православного. ...». (ДАКО,

88

89

«12.10.1890. (родился) Карп. Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко и законная его жена Елисавета Иоаннова, оба

«12.05.1891 (венчались) Селения Бокового крестьянин Петр Порфириев Кравченко (20 лет), первым браком вероисповедания

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Феофанов Москаленко и

православного и селения Бокового крестьянка Евдокия Григориева Корниенкова (20 лет), первым браком, вероисповедания православного.

с. Бокового крестьянина ()ова Сергиенка, жена Мария ()олова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Макарий Даниилов Колотий и Феодул Фомин Волк. По невесте селения Бокового

крестьяне Леонтий Иаковлев Ленчик и Павел Феофанов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«14.10.1890 (венчались) Селения Бокового крестьянин Мирон Климов Волк (19 лет), первым браком вероисповедания православного и

селения Бокового крестьянка Капиталина Терентиева Кравченкова (20 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители

«28.05.1891. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне … Ефрема Москаленка, жена Гликерия ()мпиева…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр.

по жениху селения Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Феодор Феодоров Рета. По невесте Селения Бокового крестьяне

5)

Леонтий Иаковлев Лепчин и Иулиан Павлов Кондратьев». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«28.08.1891. (родилась) Анна (незаконнорожденная). Селения Бокового вдова крестьянка Наталия Иоаннова Гриша, вероисповедания

«19.01.1890 (венчались) Селения Бокового крестьянин Максим Евфимиев Витренко (23 лет), он же Кириченко, первым браком

православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Константин Феофанов Москаленко и Павла Москаленка, жена Мария ()

вероисповедания православного и д. Порфировки крестьянка Анастасия Петрова Постой (20 лет), первым браком, вероисповедания

питиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

православного. Поручители по жениху селения Бокового отставной солдат рядовой Онисим Андреев Гайдук и селения Бокового

крестьянин Тимофей Алипиев Москаленко. По невесте д. Порфировки крестьяне Мартин Варфоломеев Дробница и Исидор Моисеев

«05.10.1891. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне Азарий Алексиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Кроль». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«11.10.1891. (родился) Карп. Селения Варваровки крестьянин Зиновий Иерофеев Москаленко и законная жена его Татиана Василиева,

«18.09.1890 (венчались) Селения Бокового крестьянин Поликарп Прокопиев Маковецкий (23 лет), первым браком вероисповедания

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Ермолай Иоаннов ()денко и с.

православного и деревни Бойковка крестьянка Матрона Антипиева Брондовская (21 лет), первым браком, вероисповедания православного.

Бокового состоящего в запасе армии рядового Василия Грищенка, жена Дария Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Филипп Иоаннов Горбенко и Фокий Онисимов Москаленко. По невесте деревни

Бойковки крестьяне Тит Исидоров Брондовский и Максим Павлов Подлубный». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«22.10.1891. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне Кириак Афанасиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«22.10.1890 (венчались) Селения Бокового крестьянин Василий Алексиев Москаленко (22 лет), первым браком вероисповедания

«25.10.1891 (умерла) Селения Бокового крестьянина Кирилла Филиппова Москаленка, дочь Фотиния (2 лет) от сухот». (ДАКО, Ф.704,

православного и селения Бокового крестьянка Анна Гордиева Белая (19 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители

оп.1, спр. 5)

по жениху селения Бокового крестьянин Андрей Давидов Биленко и с. Бокового отставной рядовой Сергей Иеремиев Колос. По невесте

селения Бокового крестьяне Павел Космин Гриценко и Петр Тарасиев Жук». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«25.10.1891. (родилась) Анастасия. Селения Бокового крестьянин Азарий Алексиев Москаленко и законная жена его Пелагия Назариева,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Андрей ()дов Биленко и Емилиана ()ина жена Мария

«02.11.1890 (венчались) Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Александр Иоаннов Яценко (25 лет), первым браком

Дамианова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

вероисповедания православного и селения Бокового крестьянка Надежда Гавриилова Волкова (20 лет), первым браком, вероисповедания

православного. Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Феоктист Титов Бундюк и Терентий Игнатиев Кравченко. По

«02.11.1891. (родилась) Екатерина. Селения Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко и законная жена его София

невесте Селения Бокового крестьяне Фокий Онисимов Москаленко и Иоанн Ермолаев Булавка». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Платонова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Дворянин Сергий Викторов Щелкан и селения Бокового Свято

Покровской церкви священника Стефана Сандулевского, дочь девица Феодора». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«09.11.1890 (венчались) Селения Бокового крестьянин Емилиан Петров Довгаль (19 лет), первым браком вероисповедания православного

и селения Бокового крестьянка Евфимия Афанасиева Момотова (22 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители

«03.11.1891 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне … Азарий Алексиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

по жениху селения Бокового состоящий в запасе армии бонбардир Василий Феофанов Москаленко и Селения Бокового крестьянин Савва

Иоаннов Скрипник. По невесте селения Бокового крестьяне Димитрий Даниилов Грищенко и Иоанн Потапиев Москаленко». (ДАКО,

«16.11.1891. (родился) Григорий. Селения Бокового крестьянин Стефан Иоаннов Довгаль и законная жена его Мария Андреева, оба

Ф.704, оп.1, спр. 5)

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьянин Стефан ()риев Корниенко и Павла Москаленка, жена

Мария Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«26.07.1890 (умерла) Селения Бокового вдова крестьянка Мария Прокопиева Москаленкова (70 лет) от старости». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

спр. 5)

«10.01.1893 (венчались) Селения Бокового крестьянин Феодор Сергиев Сердюк (18 лет), первым браком вероисповедания православного

и селения Бокового крестьянка Анна Стефанова Довгалева (17 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители по

«12.12.1890 (умерла) Селения Бокового вдова крестьянка Ольга Трофимова Москаленкова (70 лет) от старости». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

жениху селения Бокового крестьяне Григорий Даниилов Грищенко и Пантелеймон Стефанов Сердюк. По невесте селения Бокового

спр. 5)

крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Иулиан Павлов Кондратьев». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«17.12.1890 (умер) Селения Бокового крестьянин Трифон Трофимов Москаленко (50 лет) от чахотки». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«13.01.1893 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне Ефрем Потапиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«18.01.1891 … Поручители по невнсте селения Бокового крестьяне Фокий Григориев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«15.01.1893 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Иоанн Трофимов Москаленко … по невесте селения Бокового

крестьяне … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«18.01.1891 … Поручители по невесте селения Бокового крестьяне Ефрем Потапиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«27.01.1893. (родился) Григорий. Селения Бокового крестьянин Симеон Давидов Сердюк и законная жена его Мария Иоаннова, оба

«25.01.1891 (венчались) Селения Бокового крестьянин Калинник Трифонов Москаленко (22 лет), первым браком вероисповедания

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Григорий Даниилов Грищенко и Константина Москаленка,

православного и селения Бокового крестьянка Анна Моисеева Сердюкова (22 лет), первым браком, вероисповедания православного.

жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Иоанн Потапиев Москаленко и Иулиан Павлов Кондратьев. По невесте селения

Бокового крестьяне Давид Корнилиев Сердюк и Иоанн Ермолаев Булавка». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«02.02.1893. (родился) Лука. Селения Бокового крестьянин Константин Трифонов Москаленко и законная жена его Анна Моисеева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии унтер офицер Автоном Петров Мочаный

«10.02.1891. (родилась) Марфа. Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Феофанов Москаленко и законная жена

и крестьянина Василия Ефимова, жена Елена Петрова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

его Анна Иоаннова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Лаврентий Иоаннов Карабыло и

Логгина Минька, жена Гликерия Павлова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«12.03.1893. (родился) Феофан. Селения Бокового состоящий в запасе армии єфрейтор Аврам Иоаннов Бундю() и законная жена его

Ирина Иоаннова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии бомбардир Василий

«16.02.1891. (родилась) Евфросиния. Селения Бокового крестьянин Николай Емилианов Заиц и законная жена его Феона Григориева, оба

Феофанов Москаленко и крестьянина Иоанна Халабуды, дочь девица Ольга». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Феофанов Москаленко с.

Бокового крестьянина Григория Корниенка , дочь девица Евдокия». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

«21.05.1893. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Константин Филиппов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«15.04.1891 (умерла) Селения Бокового крестьянина Иоанна Потапиева Москаленка, дочь Евфросиния (3 лет) от младенческой».

«04.06.1893. (родился) Иоанн. Селения Бокового крестьянин Николай Емилианов Заиц и законная жена его Феона Григориева, оба

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко

и крестьянина Иакова Сергиенка, жена Мария Симеонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«01.05.1891 (умер) Селения Бокового крестьянина Кирилла Филиппова Москаленка, сын Корнилий (3 лет) от простуды». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 5)

«12.06.1893. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«10.05.1891. (родилась) Гликерия. Селения Бокового крестьянин Калинник Трифонов Москаленко и законная жена его Анна Моисеева,

«08.07.1893. (родилась) Елена. Селения Бокового состоящий в запасе армии Ананий Давыдов Сердюк и законная жена его Евфимия

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии младший вахмистр Автоном Петров

Петрова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Феофанов

Мочаный с. Бокового крестьянина Иоанна Скубы, дочь девица Христина». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 5)

Москаленко и крестьянина Лаврентия Карабила жена Мария Иоаннова «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

90

91

«08.07.1893. (родилась) Елена. Селения Бокового крестьянин Азарий Ананиев Москаленко и законная жена его Пелагия Назариева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: селения Бокового состоящий в запасе армии рядовой Василий Феофанов Москаленко, и

вероисповедания православного …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

крестьянина Василия Ефимова, жена Елена Петрова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«19.07.1893. (родился) Илия. Селения Бокового крестьянин Константин Филиппов Москаленко и законная жена его Анна Трофимова,

«12.12.1894. (родился) Александр. Селения Бокового крестьянин Константин Филиппов Москаленко, и законная жена его Анна

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Михаил Андреев Белый и Тим()ея Москаленка дочь

Трофимова, оба вероисповедания православного…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

девица Гликерия». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«04.01.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«11.08.1893. (родился) Иоанн (незаконнорожденный). Селения Бокового крестьянка Иван() Василиева Гриша, вероисповедания

православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Иоанн Иоаннов Кравченко и Павла Москаленка, жена Мария Игнатиева».

«04.01.1895 … Восприемники: Селения Бокового зачислен в запас армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704,

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

оп.1, спр. 7)

«24.08.1893. (родились) Анна и Иулиания. Селения Бокового крестьянин Сав() Иоаннов Скрипник и законная жена его София Антипова,

«04.01.1895 … Восприемники: Селения Бокового зачислен в запас армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704,

оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Григорий Даниилов Грищенко и Власия Фиденка жена

оп.1, спр. 7)

Евфросиния Данилова. 2-й Селения Бокового крестьяне Ефрем Потапиев Москаленко и Павла Москаленка жена Мария Игнатиева».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«20.01.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«10.09.1893. (родился) Иосиф. Селения Бокового состоящий в запасе армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко и законная жена

«25.01.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

его Анна Иоаннова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяние Фео()ий Иоаннов Бундюк и Логина

Монька жена Гликерия Павлова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«25.01.1895 (венчались) Селения Бокового крестьянин Стефан Иоаннов Сердюк (20 лет), православного вероисповедания первым браком

и села Бокового солдатская дочь Параскева Фомина Волк (19 лет), первым браком, православного вероисповедания первым браком.

«02.10.1893. (родилась) Зиновия. Селения Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко и законная жена его София

Поручители по жениху села Бокового крестьяне Константин Феофанов Москаленко и Феодул Фомин Волк. По невесте села Бокового

Платонова, оба вероисповедания православного. Восприемники: Дворянин Сергий Викторов Щелкан, и селения Бокового Свято-

крестьяне Прокопий Никонов Гриша и Афанасий Павлов Довгаль». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Покровской церкви приходского священника Стефана Сандулевского, дочь девица Феодора». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«27.01.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«03.11.1893 … Поручители по жениху селения Бокового крестьяне … Ефрем Потапиев Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«07.02.1895. (родился) Феодор. Селения Бокового крестьянин Павел Феофанов Москаленко и законная жена Мария Игнатиева, оба

«05.11.1893 (венчались) Селения Бокового крестьянин Сергий Петров Козак (25 лет), первым браком вероисповедания православного

православного вероисповедания. Восприемники: Селения крестьянин Константин Андреев Волк и села Бокового Покровской церкви

и проживающая в селении Боковом новогеоргиевская мещанка София Иерофеева Кузнецова (22 лет), первым браком, вероисповедания

псаломщика Платона Голубовского, дочь девица Любовь». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

православного. Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Антоний Григориев Зинченко и Ефрем Потапиев Москаленко. По

невесте селения Бокового крестьяне Андрей Иоаннов Карабило и Иоанн Тарасиев Скуба». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«19.02.1895. (родилась) Александра. Селения Бокового крестьянин () Феофанов Москаленко и законная жена его София Платонова,

оба православного вероисповедания. Восприемники: Дворянин Сергий Викторов Щелкан и села Бокового крестьянина Митрофана

«02.01.1894. (родился) Сильвестр. Селения Бокового крестьянин Кирилл Филиппов Москаленко, и законная его жена Ирина Феодорова…».

Ипполитова жена Мелания Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«22.02.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«19.01.1894 … Поручители по жениху: селения Бокового состоящий в запасе армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко …».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«01.03.1895 …Села Бокового крестьяне Василий Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«21.01.1894. (родился) Антоний. Селения Бокового состоящий в запасе армии унтер-офицер Антипа Ионов Бойко, и законная жена

«27.03.1895. …Восприемники: Селения Бокового … Василия Москаленка жена, Анна Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

его Екатерина Онисифорова, оба православного вероисповедания. Восприемники: селения Бокового крестьянин Константин Феофанов

Москаленко, и селения Бокового Свято-Покровской церкви ()ия Любинского, дочь девица Иулиания». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«29.03.1895. (родилась) Мария. Селения Бокового крестьянин Калиник Трифонов Москаленко, и законная жена его Анна Моисеева, оба

православного вероисповедания...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«23.01.1894 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«03.05.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«30.01.1894 … Поручители по жениху: селения Варваровки крестьяне… Иоанн Даниилов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«05.05.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7) - на двох весіллях у один день

«02.02.1894. (родился) Симеон. Проживающий в селения Боковом Елисаветградский мещанин Михаил Григориев Кундик, и законная

жена его Варвара Петрова, оба православного вероисповедания. Восприемники: селения Бокового крестьянин Константин Феофанов

«05.05.1895 … Поручители по жениху села Бокового крестьяне Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Москаленко, и Гордия Копай-Горы, жена Феодосия Макарова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«14.05.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«13.02.1894 … Поручители … по жениху: … Ефрем Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«14.05.1895 … Поручители по жениху: села Бокового крестьяне Василий Максимов Титченко…по невесте: села Бокового крестьяне

«22.02.1894. …Восприемники: Селения Бокового … Василия Москаленка жена, Анна Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

Ефрем Потапиев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«02.03.1894. …Восприемники: Селения Бокового … Василия Москаленка жена, Анна Иоаннова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«17.06.1895. (родилась) Марфа. Селения Бокового крестьянин С() Давидов Сердюк и законная жена его Мария Иоаннова, оба

православного вероисповедания. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Григорий Даниилов Грищенко и Константина Москаленка,

«15.10.1894 (умерла) Селения Бокового состоящего в запасе армии бомбардира Василия Феофанова Москаленка дочь Мар() (3 лет)».

жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«06.07.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин ()анн Корнилиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«20.05.1894 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«07.07.1895 (умерла) Селения Бокового крестьянина Константина Феофанова Москаленка, дочь Александра ( лет) от сухот». (ДАКО,

«21.10.1894. (родилась) Анна. Селения Бокового крестьянин Василий Алексиев Москаленко, и законная жена его Анна Гордиева, оба

Ф.704, оп.1, спр. 7)

вероисповедания православного…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«22.07.1895. (родилась) Мария. Селения Бокового крестьянин А() Алексеев Москаленко и законная жена его Пелагия Назариева, оба

«25.10.1894 (умерла) Селения Бокового крестьянина Павла Москаленка дочь Соломония (? лет)». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

вероисповедания православного …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«04.11.1894 … Поручители … по невесте: селения Бокового крестьяне Тимофей Алипиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«19.08.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Василий Алипиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«14.11.1894. (родился) Филипп. Селения Бокового крестьянин Иоанн Фоков Москаленко, и законная жена его Анна Назариева, оба

«23.09.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне Ио() Москаленка жена ()фимия Максимова «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

вероисповедания православного…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 6)

«08.09.1895. (родилась) Пелагия. Села Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко и законная жена его Гликерия Василиева, оба

«10.12.1894. (родилась) Анна. Селения Бокового крестьянин Иоанн Потапиев Москаленко, и законная жена его Елисавета Иоаннова, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Емили() Петров Довгаль и Павла Москаленка жена Мария

92

93

Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«28.04.1896 … Поручители ... Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«11.09.1895 … Восприемники: Селения Бокового уволенный в запас армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704,

«10.05.1896 (венчались) Села Бокового уволенный в запас армии канонир Павел Иоаннов Феденко (25 лет), первым браком вероисповедания

оп.1, спр. 7)

православного и села Бокового крестьянка Иулитта Василиева Титченко (18 лет), первым браком, вероисповедания православного.

Поручители по жениху селения Бокового крестьяне Илия Василиев Гранюк и Иосиф Емилианов Кобец. По невесте селения Бокового

«16.09.1895 … Восприемники: Василий Феофанов Москаленко …». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

крестьяне Павел Феофанов Москаленко и Пимен Михаилов Биличенко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«08.10.1895. (родилась) Пелагия. Села Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко и законная жена его Гликерия Василиева, оба

«16.05.1896. (родилась) Елена. Села Бокового крестьянин Иосиф Емилианов Кобец и законная его жена Соломония Матвеева, оба

вероисповедания православного. Восприемники: Селения Бокового крестьяне Емили() Петров Довгаль и Павла Москаленка жена Мария

православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко, и села Бокового

Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

крестьянина Федора Иоаннова Фиденка жена Елисавета Маликиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«22.10.1895 … Поручители … по невесте: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«20.06.1896. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Ефрем Потапиев Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«10.11.1895 … Поручители по жениху: … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«19.07.1896. …Восприемники: Василия Москаленка жена Анна Иоаннова...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«15.11.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне Евмений ()пиев Москаленко «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«01.08.1896. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Калинник Трифонов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«15.12.1895. …Восприемники: Селения Бокового крестьяне Кири() () Москаленко «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«11.08.1896. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Азарий ()в Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«25.11.1895. (родилась) Варвара. Селения Бокового уволенный в запас армии рядовой Василий Феофанов Москаленко и законная жена

«20.09.1896. (родился) Василий. Села Бокового крестьянин Калинник Трифонов Москаленко и законная жена его Анна Моисеева, оба

его Анна Иоаннова, оба православного вероисповедания...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«07.01.1896 … Поручители … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«03.10.1896. (родилась) Зиновия. Села Бокового крестьянин Лавр() Иоаннов Карабило и законная его жена Мария Иоаннова, оба

православного вероисповедания. Восприемники: Елисаветградский мещанин, проживающий в селе Боковом Михаил Григориев Кундик и

«08.01.1896. …Восприемники: Василия Москаленка жена Анна Гордиева...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

села Бокового крестьянина Константина Москаленка, жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«12.01.1896 … Поручители … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«06.10.1896 … Поручители ... Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«12.01.1896. (родился) Петр. Села Бокового крестьянин Емилиан Петров Довгаль и законная его жена Евфимия Афанасиева, оба

«10.10.1896. …Восприемники: Василия Москаленка жена () Иоаннова...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового уволенны в запас армии рядовой Агапий Давидов Сердюк и крестьянина

Константина Москаленка, жена София Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«19.10.1896. Восприемники: ... Павла Москаленка жена Мария Игнатиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«14.01.1896 (венчались) Селения Бокового крестьянин Гордий Иаковлев Сергиенко (22 лет), православного вероисповедания первым

«23.10.1896. (родился) Иаков. Села Бокового крестьянин Василий Алексиев Москаленко и законная жена его Анна Гордиева, оба

браком и села Бокового крестьянка Олимпиада Петрова Горбенко (22 лет), первым браком, православного вероисповедания первым

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

браком. Поручители по жениху села Бокового крестьяне Константин Феофанов Москаленко и Емилиан Петров Довгаль. По невесте

села Бокового крестьяне Давыд Трофимов Биленко и Василий Стефанов Кошевой». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«25.10.1896 (венчались) Села Бокового уволенный в запас армии младший писарь старшего разряда унтер-офицерского звания Филипп

Фокиев Москаленко (27 лет), первым браком вероисповедания православного и деревни Порфировки крестьянка Мария Онисимова

«17.01.1896 … Поручители … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Полищукова (21 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители по жениху села Бокового крестьяне Емилиан Иоаннов

Сарапин и Тимофей Алипиев Москаленко. По невесте деревни Порфировки крестьяне Порфирий Карпов Лимарь и Антоний Исидоров

«19.01.1896 … Поручители … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Тимчук». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«05.02.1896. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Кали() Трифонов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«25.10.1896 (венчались) Села Боковогокрестьянин Владимир Кириаков Москаленко (20 лет), первым браком вероисповедания

православного и деревни Анновки крестьянка Фотиния Дамианова Сидоренкова (19 лет), первым браком, вероисповедания православного.

«07.02.1896. …Восприемники: Селения Бокового крестьянин Владимир Кириаков Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«07.02.1896. (родился) Дмитрий. Села Кохановки Киевской губернии Чигиринского уезда Опельтинской волости уволенный в запас армии

«08.11.1896 … Поручители ... Павел Феофанов Москаленко…». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

рядовой Григорий Калинников Нагниенко и законная его жена Пелагия Григориева, оба православного вероисповедания. Восприемники:

Села Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко, и села Бокового Покровской церкви псаломщика Алексия Любинского,

«21.01.1897. (родился) Тимофей. Села Бокового крестьянин Азарий Алипиев Москаленко и законная жена его Пелагия Назариева, оба

дочь девица Иулиания». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«14.02.1896 (умерла) Селения Бокового крестьянина Азария Алексиева Москаленка, дочь Мария «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«05.02.1897. …Поручители: ..Ефрем Потапиев Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8) - на 2-х весіллях у один день

«22.02.1896 (умерла) Селения Бокового крестьянина Азария Алексиева Москаленка, дочь Елена «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«11.02.1897. (родилась) Агафия. Села Бокового крестьянин Ио() Фокиев Москаленко и законная жена его Анна Назариева, оба

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«26.02.1896. (родился) Порфирий. Проживающий в селе Боковом Елисаветградский мещанин Михаил Григориев Кундик и законная

его жена Варвара Петрова, оба православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Константин Феофанов

«09.05.1897. …Поручители: ..Ефрем Иеремиев Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

Москаленко, и Гордия Сергиенка жена, Олипиада Петрова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«19.05.1897. (родился) Константин. Села Бокового уволенный в запас армии рядовой Андрей Павлов Люткев() и законная его жена Анна

«01.03.1896. (родился) Федот. Села Бокового крестьянин Константин Филиппов Москаленко и законная жена его Анна Трофимова, оба

Антониева, оба православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко, и села

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Бокового Покровской церкви псаломщика Платона Голубовского дочь девица Любовь». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«12.03.1896. (родился) Алексий. Села Бокового уволенный в запас армии унтер-офицер Антоний Ионнов Бойко и законная его жена

«22.05.1897. (родились) Константин и Елена. Села Бокового крестьянин Владимир Кириаков Москаленко и законная жена его Фотиния

Екатерина Онисифорова, оба православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Константин Феофанов

Дамианова, оба вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

Москаленко, и села Бокового Покровской церкви священника Феодора Ногачевского дочь девица Надежда». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«23.05.1897. …Поручители: ..Иоанн Фотиев Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«20.04.1896. (родился) Георгий. Селения Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко и законная его жена София Платонова,

оба православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Иаков Тимофеев Гуринский, и Митрофана Ипполитова

«25.06.1897. (родился) Петр. Селения Бокового уволенный в запас армии бомбардир Василий Феофанов Москаленко и законная жена его

жена, Милания Платонова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

Анна Иоаннова, оба вероисповедания православного. ...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«21.04.1896 … Поручители … Ефрем Потапиев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 7)

«29.08.1897. (родилась) Любовь. Села Бокового крестьянин Константин Феофанов Москаленко и законная жена его София Платонова,

__________________________________________________________________________________________________________________________________

*ДАОО – ф. 37, оп. 1, спр. 587.

94

95

оба православного вероисповедания. Восприемники: Села Бокового крестьянин Иоанн Тимофеев Гуринский, и села Бокового Свято-

Покровской церкви псаломщика Платона Голубовского, дочь девица Любовь». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«19.01.1905 (умерла) Крестьянина селения Бокового Ефрема Потапиева Москаленка дочь Параскева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

«20.10.1897. (родился) Артемий. Села Бокового крестьянин Фил() Фоков Москаленко и законная жена его Мария Онисимова, оба

«02.02.1905 (умерла) Крестьянина селения Бокового Стефана Трифонова Москаленка дочь Серафима». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

вероисповедания православного...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«01.06.1905 (умерла) Крестьянина селения Бокового Василия Кириакова Москаленка дочь Иустиния. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

«22.10.1897. …Поручители: ..Иоанн Фокиев Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«25.10.1905 (венчались) Крестьянин селения Бокового Яков Азариев Москаленко (20 лет), первым браком вероисповедания православного

«23.10.1897 (умер) Села Бокового крестьянин Константин Василиев Москаленко (29 лет) от чахотки». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

и крестьянка селения Бокового Марфа Петрова Сердюк (22 лет), первым браком, вероисповедания православного. ... «. (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 11)

«24.10.1897. …Восприемники: Калинник Трифонов Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

«12.02.1906 (умер) Крестьянина селения Бокового Григория Азариева Москаленка сын Афанасий (2 лет) от дифтерита. (ДАКО, Ф.704,

«02.11.1897 (венчались) Села Федоровки крестьянин Николай Иоакимов Ильченко (20 лет), православного вероисповедания первым

оп.1, спр. 11)

браком и села Бокового Покровской церкви псаломщика Платона Голубовского дочь Любовь (20 лет), православного вероисповедания

первым браком. Поручители по жениху села Федоровки крестьяне Иоанн Григориев Ильченко и Поликарп Иоаннов Плискан. По невесте

«22.03.1906 (умер) Крестьянина селения Бокового Леонтия Трифонова Москаленка сын Михаил (2 лет) от дифтерита. (ДАКО, Ф.704,

села Бокового Покровской церкви псаломщик Алексий Никаноров Любинский и крестьянин Константин Феофанов Москаленко». (ДАКО,

оп.1, спр. 11)

Ф.704, оп.1, спр. 8)

«06.04.1906 (умерла) Крестьянина селения Бокового Константина Феофанова Москаленка дочь Любовь ( лет) от скарлатины. (ДАКО,

«27.11.1897. …Восприемники: Кирилл Филиппов Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 8)

Ф.704, оп.1, спр. 11)

«08.01.1901 (венчались) Села Бокового билетній старший унтер офицер Василий Кириаков Москаленко (27 лет), первым браком

«26.10.1906 (умерла) Села Бокового крестьянина Каленика Трифонова Москаленка дочь Наталия». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

вероисповедания православного и селения Бокового крестьянка Евдокия Лаврентиева Булавка (18 лет), первым браком, вероисповедания

православного. Поручители ...по невесте... Павел Феофанов Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

«01.11.1906 (умер) Села Бокового крестьянина Василия Алексеева Москаленка сын Исидор (3 лет)». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

«14.02.1901 (умер) Села Бокового крестьянина Калиника Трифонова Москаленка сын Иоанн (1 лет) от младенческой». (ДАКО, Ф.704,

«18.12.1906 (умерла) Села Бокового крестьянина Иоанна Фокиева Москаленка жена Анна Назарова». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 11)

оп.1, спр. 9)

«03.02.1908 (венчались) Села Желтого Верхнеднепровского уезда Екатеринославской губернии Желтянской волости крестьянин Иаков

«16.05.1901 (венчались) Села Бокового крестьянин Антоний Моисеев Довгаль (20 лет), первым браком вероисповедания православного и

Зиновиев Федько (24 лет), первым браком вероисповедания православного и села Бокового крестьянка Мария Василиева Москаленко (19

селения Бокового крестьянка Анастасия Кириллова Москаленкова (21 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители

лет), первым браком, вероисповедания православного. ... «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

...по жениху... Климент Михайлов Титченко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

«25.07.1908 (умер) Села Бокового крестьянина Каленика Трифонова Москаленка сын Иоанн». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

«02.09.1901 (умерла) Крестьянина селения Бокового Фоки Онисимова Москаленка жена Анна Гуриева ( лет) от старчесхой дряхлости».

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

«18.01.1909 (венчались) Села Бокового крестьянин Варфоломей Иоаннович Москаленко (25 лет), первым браком вероисповедания

православного и села Бокового крестьянка Ирина Прохоровна Ладурова( лет), первым браком, вероисповедания православного.

«15.10.1901 (умерла) Вдова солдатка из крестьян селения Бокового Варвара Евстафиева Титченко (70 лет) от старчесхой дряхлости».

Поручители ...Стефан Трифонович Москаленко... «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

«13.04.1909 (умер) Села Бокового крестьянина Василия Кириаковича Москаленка сын Григорий (1 лет). (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

«27.09.1901. …Восприемники: Василий Алексиев Москаленко...».(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

«12.05.1909 (умерла) Села Бокового крестьянина Каленика Трифоновича Москаленка дочь Анна». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

«05.06.1902 (умер) Села Бокового крестьянина Калиника Трифонова Москаленка сын Исидор (1 лет) от младенческой». (ДАКО, Ф.704,

оп.1, спр. 9)

«24.07.1909 (умерла) Села Бокового крестьянина Павла Феофановича Москаленка дочь Александра (8 лет)». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

«05.06.1902 (умер) Села Бокового крестьянина Калиника Трифонова Москаленка сын Исидор (1 лет) от младенческой». (ДАКО, Ф.704,

«24.08.1909 (умерла) Села Бокового крестьянина Василия Феофановича Москаленка дочь Евдокия». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 12)

оп.1, спр. 9)

«17.01.1910 (венчались) Села Бокового крестьянин Емилиан Сергеевич Колос (26 лет), первым браком вероисповедания православного

«13.01.1902 (венчались) Села Бокового крестьянин Стефан Трифонов Москаленко (23 лет), первым браком вероисповедания православного

и Села Бокового крестьянка девица Евдокия Михаиловна Титченко (24 лет), первым браком, вероисповедания православного. ...

и селения Бокового крестьянка Домникия Сильвестрова Гайдук (22 лет)... «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 9)

Поручители ..Калинник Трифонович Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 13)

«27.01.1902 (венчались) Села Бокового крестьянин Григорий Азариев Москаленко (21 лет), первым браком вероисповедания православного

«31.01.1910 (венчались) Села Бокового крестьянин Матвей Карпович Грищенко (26 лет), первым браком вероисповедания православного

и селения Бокового крестьянка Евфросиния Симеонова Окунь (20 лет). Восприемники: ....Василий Алексиев Москаленко... «. (ДАКО, и Села Бокового крестьянка девица Татиана Азариевна Москаленко (22 лет), первым браком, вероисповедания православного. ...».

Ф.704, оп.1, спр. 9)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 13)

«11.01.1903 (венчались) Крестьянин селения Бокового Михаил Терентиев Кравченко (22 лет), первым браком вероисповедания

«14.02.1910 (венчались) Села Бокового крестьянин Карп Иоаннович Москаленко (19 лет), первым браком вероисповедания православного

православного и крестьянка селения Бокового Ксения Азариева Москаленкова (20 лет), первым браком, вероисповедания православного.

и Села Бокового крестьянка девица Екатерина Никифоровна Терновская (20 лет), первым браком, вероисповедания православного. ...».

Поручители ... Григорий Азариев Москаленко». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 10)

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 13)

«05.02.1903 (венчались) Крестьянин деревни Ивановки Корнилий Захаров Максименко (22 лет), первым браком вероисповедания

«14.09.1910 (умерла) Села Бокового крестьянина Василия Кириаковича Москаленка дочь Феврония (1 лет) от младенческого». (ДАКО,

православного и крестьянка селения Бокового Пелагия Фокиева Москаленкова (20 лет), первым браком, вероисповедания православного.

Ф.704, оп.1, спр. 13)

... «. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 10)

«09.10.1910 (умерла) Села Бокового крестьянки девицы Акилины Кириаковой Москаленковой дочь Мария (2 лет)». (ДАКО, Ф.704, оп.1,

«10.07.1903 (умер) Села Бокового крестьянина Антония Кириллова Москаленка сын Назарий (1 лет) от дифтерита». (ДАКО, Ф.704,

спр. 13)

оп.1, спр. 10)

«20.01.1913 (венчались) Села Бокового крестьянин Сильвестр Кириллов Москаленко (19 лет), первым браком вероисповедания

«28.05.1904 (умерла) Крестьянина селения Бокового Владимира Кириакова Москаленка жена Фотиния Дамианова (28 лет) от чахотки».

православного и Села Бокового крестьянка девица Сигклитикия Иаковлева Колода (18 лет), первым браком, вероисповедания

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 10)

православного. Поручители .. Антоний Кириллов Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

«10.07.1904. … Восприемники: крестьянина селения Бокового Каленника Мо()енка жена Ирина Георгиева». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 10)

«08.02.1913 (умерла) Села Бокового крестьянина Григория Азариева Москаленка дочь Евдокия». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

«31.10.1904 (венчались) Крестьянин селения Бокового Савва Фокиев Москаленко (21 лет), первым браком вероисповедания православного

«10.04.1913 (умер) ... Варфоломея Иосипова Москаленка сын Николай (1 лет). (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

и крестьянка селения Бокового Мария Евфимиева Барабуха (20 лет), первым браком, вероисповедания православного. ... «. (ДАКО,

Ф.704, оп.1, спр. 10)

«01.05.1913 (венчались) Села Лозоватки Екатеринославской губернии Верхнеднепровского уезда крестьянин вдов Максим Потапиев

96

97

Шуплый (38 лет), вторым браком вероисповедания православного и Села Бокового крестьянка вдова Параскева Евстафиева Москаленко

ЧАСТИНА ІV. ДЖЕРЕЛА.

(30 лет), вторым браком, вероисповедания православного. Поручители .. Антоний Кириллов Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

«03.06.1913 (венчались) Проживающий в селе Боковом Новогеоргиевский мещанин Георгий Евфимиев Кузнецов (24 лет), первым

Дело*

браком православного вероисповедания и села Бокового крестьянка Екатерина Константинова Москаленко (21 лет), первым браком,

православного вероисповедания. Поручители по жениху села Бокового крестьяне Феодор Иосифов Кобец и Василий Феофанов

о Дозволении въ селеніи Варваровки построить

Москаленко. По невесте села Бокового крестьяне Григорий Стефанов Довгаль и Никита Михайлов Жеденко. Священник Николай

новую Р. Богородичную церковь и нарезке земли

Мержерунов. Псаломщик Платон Голубовский». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

Началось 2го Іюня 1798 года

«06.07.1913 (умер) ... Тимофея Ефремова Москаленка сын Феодор. (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

Кончено 21 Іюня 1798 года

«09.12.1913 (умер) ... Кирилл Филиппов Москаленко (56 лет). (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

Здано в архівь

«19.12.1913 (умерла) Села Бокового крестьянина Леонтия Трифонова дочь Евфросиния». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

1798 января 2 дня, Дело № 80

«17.01.1914 (венчались) Села Гуровки крестьянин Антоний Иоаннов Мирный (22 лет), первым браком вероисповедания православного

По сообщению советчика Новороссийского гражданского губернатора кавалера Онисиского о дозволении

и Села Бокового крестьянка Анастасия Азариева Москаленко (20 лет), первым браком, вероисповедания православного. Поручители ..

Елисаветградского уезда в казенной деревни Варваровке …… Рождества Богоматери в новостроенную церковь

Иаков Азариев Москаленко...». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

На 11 листах

«26.01.1914 (венчались) Села Бокового крестьянин Порфирий Иоаннов Москаленко (21 лет), первым браком вероисповедания

православного и Села Бокового крестьянка Иулиания Гордиева Белая (20 лет), первым браком, вероисповедания православного. .. ...».

Высокопреосвященниший владыка Милостивый Архипастырь мой

(ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

Доставленный ко мне от губернского землемера коллегскаго и кавалера Чуйка план, на отмежеванную

в Елисаветградском уезде из округи деревни Варваровки земле; под намериваемую во оной выстроить церковь во

«05.03.1914 (умер) ... Корнилия Кирианова Москаленка сын Косьма (1 лет). (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

имя Рождества Богоматери, для довольствия будущих при ней священно и церковнослужителей, при сем к вашему

высокопреосвященству препровождая, покорнейше прошу на вооружение оной преподать архипастырское ваше

«22.05.1914 (умерла) Села Бокового крестьянина Каленика Трифонова Москаленка дочь Варвара (1 лет)». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

благословение. Имею честь с истинным высоко почитанием и преданности вашего высокопреосвященства

«27.08.1914 (умер) Села Бокового крестьянин Феодот Константинов Москаленко (19 лет) от чахотки». (ДАКО, Ф.704, оп.1, спр. 14)

В журнале Новороссийской духовной консистории 1798 года июня 2 дня. Подписанном резолюция положена

такова приказали: к исполнению оной его высокопреосвященства резолюций в Елизаветградке духовное

правление после указа, и во известие о том в святейший правительствующий синод изготовит от его

высокопреосвященства репорт.

1798 года мая 1 дня новороссийской губернии Елисаветградского уезда в господ помещиков и казенного

селения Варваровки и Боковой от общества ниже подписавшихся даем сию доверенность избранному от нас

казенного селения Варваровки житель на новостроемую церковь в селении Варваровки во храме Рождества

Пресвятой Богородицы Ктитора Никиты Михайлову сыну Горбашку в том что мы на постройку оной церкви

по возможности нашей о усердих на все принадлежности церковные. Старанием как деньгами и прочем будем

и в преть оговаривается от недь никто из нас не будет им же титорь Горбашко в постройке церкви должен во

всем иметь свое попечение …..как долг велит хозяину и честному человеку в том и подписуемся

Помещик поручикь Евтихій Котовь

Казенного селения Варваровки поселяне Астафій Шереметь, Семен Жицкий, Ивань Островскій, Никита

Пазенко, Федорь Манько, Пантелеймонь Буличь, Ефимь Яковенко, Илия Яковенко и все общество а вместо их

неграмотных по их рукодемному правление руку приложил корнет Дмитрий Масляниковь казенного селения

Варваровки житель канцелярист Гаврила Бугаевь

Казенного селения Бокового отставной капраль Герасимь Карабило, Фома Чёрный, Ивань Пугачь, Герасимь

Кравченко, Никифорь Бондаренко, Василь Лапаенко, Емельянь Дуброва, Андрей Карабиленко и все общество а

вместо их не грамотных на их рукоденному прошению руку приложил корнет Дмитрий Масляниковь

Сия доверенность в Елисаветградском уездном суде явлены и в книгу под 111 записаны и что оная действительно

от помещиков поручика Евстахія Котова, корнета Долинского, и казенного селения Варваровского и

Бокового от всего общества на имя казенного селения Варваровского жителя Никиты Горбашка писана,

и собственными первые помещиков руками, а последних поселян варваровского и бокового …..и ученой грамоты

попрошенния корнетом Дмитриемь Масляниковымь подписаны, в том объявлении суд ……., неприлажением

печати свидетельствуем майя 29 дня 1798 года

Его

Высокопреосвященству

великому

господину

Митрополиту

Гавриилу

Новороссийскому

и Днепровскому

Елисаветградского уезда казенных селений Варваровки и Боковой равножь и смежных прихожан - помещиков,

поручика Евтихія Котова и корнета Ивана Долинского

98

99

осталось церковной земли для священно и церковнослужителей удобной сто двадцать десятин

Нижайшие прошения

По заведении нашем всех селениях для жительства домовства и экономий ПО неимению по обряду христианскому

Описание Смежностей

священного служения, вознамерились мы обще с доброй своей воли выстроить в селении Варваровскомь

От А до В – земля казенной деревни Боковой

церковь, в храме Рождества Пресвятой Богородице, и принадлежащая земля по просьбе нашей гражданскою

В – С и Д - земля казенной деревни Варваровки

командою отмежевания и план сочинен, который к вашему высокопреосвященству при сообщении господина

Д – А – земля сельца Котовки помещика поручика Евтихия Петрова сына Котова

новороссийской губернии гражданского губернатора и кавалера Ивана Яковлевича Селецкого представляем,

На подлинном плане подписано тако межевал и план сочинил землемер титулярный советник Феодосий

на построениям сей церкви уже нами материалы искуплены, а именно на церковь деревни, ризы, … чаша и

Зерваницкий

Евангелия, тоже в наличности денег имеем на постройку той же церкви триста пятьдесят рублей, а по тому

вашего высокопреосвященства милостивейшего архипастыря всенижайшее просим, о построении вселений

При сем межеваний были и подписуемся к сему плану деревни Варваровки староста Илья Яковенко, Ктитор

варваровском церкви дать нам архипастырское благословение. И о том кому следчеть повеление в сем же приходе

житель той деревни Никита Горбашко и жительствующий в той же деревне отставной капрал Яким Снижко, а

состоит дворов всех с помещичьими двумя слободами что восемьдесят шесть в них мужска, четыреста сорок

вместо их неграмотных по их рукоданному прошению той деревни Прохор Богданов, смежлого сельца Котовки

девять, женская триста семьдесят восемь душ. О чем и учинить архипастырское рассмотрение помещик

помещик поручик Евтихий Петров сын Котов руку приложил, к сему плану деревни Боковой староста Василий

поручик Евтихій Котовь

Лапаненко той деревни житель Яков Щербина а вместо их не грамотных но их рукодану прошение Варваровского

Помещик корнет Ивань Долинской

селения писарь Прохор Богданов руку приложиль.

Казенных селений Варваровки и Боковой военные поселяне, Пантелеймонь Буличь, Евстафій Шереметь, Антонь

Огурь, Семень Москалець, Якимь Снежко, Семёнь Бохань, Ефимь Яковенко, Лаврентій Бораникь, Никита

Пазенко, Логинь Шпиталенко, Сава Кобзаренко, Антонь Бубликь, Онуфрій Щbтченко, Илья Яковенко, Ивань

Островский, Карпо Ковтунь, Никита Горбашко, Никифорь Бондаренко, Герасимь Кравченко, Василий Лапаенко,

Емельянь Дbброва, Фома Черный, Ивань Пугачь, Герасимь Карабило, и обоих селений общества, а вместо их

неграмотных коих рукоданому прошению руку приложил канцелярист Гаврило Бугаевь

В святейшем правительствующем синоде Гаврила Митрополита новороссийского и днепровского

Репорт

По вступившему ко мне от господина ….. советника новороссийского гражданского губернатора и кавалера

Синицкого сообщении, на основании святейшего правительствующего синода 1777 года марта от 27 119 дня

от 23 и 183 год сентября от 15 числа дозволит я Елисаветградского уезда в казенной деревни Варваровке

согласно прошению тамошних жителей построить вновь Рождества Богоматери церковь при которой во

приходе жителей мужского пола 449 душ каждые неимение …..земли ж под ту церковь и на содержание

будущих при ней священно и церковно служителей от двадцать десятки отмежевано на которую и план а

равно от жителей той деревни Варваровки о содержании той церкви во всем благолети …..ко мне доставлены

очень святейшему по синоду благопочтенному во известие

1798 года 21 июня по делу

В Новороссийскую Духовную Консисторию

Елисаветградского духовного правления

Репорт о получений указа

Его императорского величества указ из оной духовной консистории, сего июня от 4 под № 1459 пущенной,

о заложений сего уезда в казенном селении Варваровки; во имя рождества богоматери в новь церкви; в сем

правлений, 7 числа получен; о чем новороссийской духовной консистории Елисаветградское духовное правление,

почтенно сим рапортует

Иерей Дмитрий Столодович

Благочинный иерей Данил Давидов

Иерей Антоний Кезровский

Геометрический специальный план Новороссийской Губернии Елисаветградского уезда межеванной земли

из округи казенного ведомства деревни Варваровки … намериваемой выстроить в той деревни церкви во

имя Рождества Богоматери для довольствия будущих при оной священно и церковнослужителей межевания

учиненного 1798 года апреля дня землемером титулярным советником Зерваницким а внутри того владения

обмежеванного от всех ….. владельцев одно окружною межою по нынешней мере состоит пашенного земли

и степи не хлебопашеству способной сто пять сенных покосов пятнадцать десятин под дорогами лежащими

из села Софиевки и деревни Боковой в деревню Варваровку одна десятина сто квадратных сажень всего сто

двадцать пять десятин семисот шесть десять две квадратных сажень а за исключением дорог и речки Боковой

100

101

Упорядкував Сердюк В.А.

шаров, полученныных каждым на выборах; 3) рапорт без подписи 19 мая 1767 г. о выборе депутатом от

АРХІВ ФОРТЕЦІ СВ. ЄЛИСАВЕТИ.

новомиргородского купечества Михаила Белезлия; 4) рапорт ротмистра Василия Сазонова 13 мая того же года

о том, что избранный депутатом от поселян елисаветградской провинции Семен Мороз отправлен в Кременчуг

для следования в Москву; 5) рапорт ротмистра Якова Дика 14 мая об отправлении туда же депутата от нижних

До уваги дослідників історії Задніпровських поселень та Запорожжя три розділи цієї статті:

чинов пикинерного полка пикинера Максима Моренца; 6) ордер полковнику Чорбо 10 мая о высылке в крепость

1.

депутата от нижних чинов чорного и жолтого гусарских полков эаступающего вахмистра Ивана Анастасьева.

замітки В. Ястребова за 1888 рік, де читач може дослівно побачити, як формувалась думка в період

Укажу еще на следующие дела, остановившие мое внимание: 1) упомянутое выше дело о сношениях с

панування московітів на цих територіях,

татарами (1754—55 г.): оно заключает переписку коменданта И. Глебова с буджакским сераскиром Девлет

2.

Гиреем султаном, шифрованные письма Обрезкова о дипломатических затруднениях, вызванных построением

перелік і короткий опис справ, які знаходяться в Інституті Рукопису Національної бібліотеки України ім.

крепости св. Елисаветы, донесения разных лиц, между прочим, — купцов, посещавших Крым, о настроении

Вернадського (ІР НБУВ),

татар, о слухах, почерпнутых там и пр.; 2) «дело о монахах медведовского монастыря, селящихся неподалеку

3.

от шанца Вершац» (1765г.): спор о нарушении границ поляками; 3) об отправлении правительственной

приклади справ з архіву фортеці св. Єлисавети.

комиссии для описания запорожских земель (1762 г.); 4) о мерах предосторожности от моровой язвы со

стороны запорожских земель (1760); 5) прошение козака Ивана Письменного, живущего при крепости св.

РОЗДІЛ 1.

Елисаветы о возвращении из Сечи бежавшего туда сына его и с ним какого то Кости Игнатенка, за коего

проситель поручился в уплате долга (1760 г.); 6) два допроса гайдамаки Данила Бандурки (1761г.); 7) известие

В 1876 году елисаветградская городская дума сделала постановление: передать киевскому университету

из елисаветградской провинциальной в комендантскую канцелярию 27 июня 1772 г. О запрещении драть лыко

дела запорожского архива, хранящиеся в архиве думы. Пересланные в Киев документы оказались, однако, не

на лапти; 8) тоже, — 17 октября 1773 г. о рождении в слободе Бешкинских Вершинах урода и о погребении его,

запорожским архивом, а остатками архива крепости св. Елисаветы (нынешнего Елисаветграда). В 1886 году

в противность указа императора Петра I 13 февраля 1718 г.2; 9) о мерах предосторожности против чумы,

я получил возможность ознакомиться с этим архивом1 и ныне позволяю себе остановить на нем внимание

появившейся в Мурзинке и в. Никитином Перевозе (1773).

Одесского Общества Истории и Древностей. Архив помещается в университетской библиотеке и заключает

24 папки и в них 433 связки дел. Дела эти обнимают время с 1753 по 1821 год, при чем собственно крепостной

Укажем, наконец, на группы дел, находящихся в архиве в значительном числе, но представляющих менее

архив ограничивается годами 1753 — 1784 и занимает 15 папок и в них 286 связок; остальные же 9 папок (147

научного интереса, чем предыдущие. В архиве сохранились: 1) рапорты сотников новокозачьего полка о

связок) составляют посторонний придаток, так как в период 1784 — 1821 г. крепость была уже заштатною,

наблюдении за действиями гайдамак: почти все они и почти всегда доносят, что все обстоит благополучно;

и дела этих годов представляют архив конно-егерского корпуса, расквартированного в здешних местах.

некоторое оживление в этом деле замечается в 1758 году: в документах этого года упоминается коммиссия

Таким образом, для истории края имеет некоторое значение только первая часть архива. В ней находим дела

по гайдамацким делам, слободская канцелярия в своих ордерах сотникам разных слобод объявляет запрещение

канцелярий комендантской, гарнизонной, провинциальной и канцелярии слободского козачьего полка.

покупать у гайдамак награбленные ими вещи и давать им пристанище, «дабы от соседних сторон на слободских

обывателей жалоб не происходило»; 2) переписка об обывателях, отправляющихся в Польшу или проживающих

К сожалению, дела архива оказываются не полными и по этой причине почти ни одного дела нельзя проследить

в Новой Сербии без паспортов; 3) указы провиантской коммиссии; 4) распоряжения по форпостной службе; 5

от начала до конца. Не говорим уже о том, что многие листы попрели и разрушились, особенно по краям.

дела о побегах воинских чинов; 6) о розыске украденных лошадей; 7) журналы получаемым ордерам.

Немногие тетради остаются сшитыми и надписанными непосредственно вслед за окончанием дел; остальные

расшиты и разрознены, а все вообще подобраны, надписаны и занумерованы позднее, — судя но почерку — не

Этим заканчиваем общее обозрение архива. Посмотрим теперь поближе, какого рода данные заключаются в

ранее 40-х или 30-х годов текущего столетия, рукою не опытною, — всего вероятнее — рукою городского

печатаемых ниже материалах по вопросам истории колонизации херсонских степей.

архивариуса тех годов. При этой операции, в ближайшее соседство и под одну надпись, случайно бросившуюся

в глаза, попали дела самые разнокалиберные. Исключение составляет одно дело (1754—55г.) о сношениях с

__________________________________________________________________________________________________________________________________

татарами, видно, давно уже внимательно подобранное и переплетенное.

1 Считаю приятным долгом принести здесь свою искреннейшую благодарность И. Г. Савенке, помощнику библиотекаря университетской библиотеки, поспособствовавшему мне в этом.

2 №№ 6, 7 и 8 напечатаны мною в журнале «Киевская Старина» и 1886 г., в августовской и октябрьской книжках, — первый — в полном виде, последние

два —в сокращении.

Теперь же считаем нужным представить общее обозрение содержания архива.

3 Антонович, Изслед. о крестьянах в юго-западн. России. Киев, 1870, стр. 31—36, 52—54. 5)

4 Дела, касающиеся запорожцев, изданные Андриевским в Зап. Одесск. Общ. Ист. и Др., т. XIV, стр. 332-359.

5 С 1755 по 1764 г. насчитывают 11 указов о беглых (Команин, Из ист. международн. отношении Польши и России. Киевская старина 1882 г., т. 3, стр.

Большинство (28 номеров) печатаемых ниже материалов имеет отношение к истории колонизации херсонских

52, примеч. 3-е). К этому числу следует добавить еще указ 10 мая 1760 г. (П. С. 3. № 11058), дозволявший новосербским офицерам вызывать и вербовать

степей. Дела эти распадаются на две серии: к первой принадлежат дела, обрисовывающие порубежные

людей для поселения на своих дачах, в замен жалованья на деньщиков.

6 Гайдамацкий бандурист. Киевская старина 1886, октябрь.

отношения русских колонистов к полякам и к запорожцам, — другая серия характеризует взаимные

7 По актам о гайдамаках, изданных, киевской коммиссией для разбора древних актов, известны и другие подобные случаи. См. Антонович, Изслед. о

гайдамачестве. Киев, 1876, стр. 9 и 27; там указаны и номера актов.

отношения колонистов разных категорий, преимущественно — новосербцев и слобожан. Сверх того, в них

8 Дело идет о некоем Иване Требинском. Он продолжал заниматься этим и в следующем году. См. показания гайдамак Тимофея Кучера и Алексея

находим некоторые частные указания, а именно о времени и обстоятельствах основания нескольких поселений

Баранниченка в собр. документов, опубликованных г. Андриевским в ХIV т. «Зап. Од. Общ. Ист. и Др., стр.648—654. Невидимому, это был привычный

и дерзкий разбойиик; еще на шесть лет до указываемого проишествия он судился в подобных-же похождениях. См. А. Андриевский. Истор.

нынешней Новороссии, как то: Домоткани, Орла (нынешнего Ольвиополя), Тишковки и Плетеного Ташлыка;

материалы. Из архива киевск. губернск. правления. Вып. 10. Киев, 1886, стр. 76—95. В Соответствие новосербскому вахмистру, и польским шляхтичам

случалось заниматься такими-же делами. См. Антонович, Изслед. о гайдамачестве. Киев, 1876 Стр. 7 и 21.

об условиях найма сенокоса и пашни; об отношении местных жителей к гайдамачеству. Затем, одно дело

9 Соловьев, История России, XXIV, 177.

касается поземельных отношений лиц начальствующих и простых хуторян; одно дело знакомит с частными

10 С. С. Пишчевич, Известие о похождении. Москва. 1883., стр. 426.

11 Скальковский, Ист. Новой Сечи. Изд. 3-е, часть 2-я. Одесса. 1886, стр. 257.

отношениями, на официальной, однако, подкладке, между комендантом крепости св. Елисаветы и подчиненными

12 Соловьев, Ист. России, XXVII, 32.

13 А. Шиманов, Предсмертная поземельная борьба Зааорожья. Киевская Старина, 1883, декабрь.

ему сотниками слободского казачьего полка. Допрос пяти гайдамак, причастных калиивщине, — хотя и не

14 J.A. Guldenstadt, Reisen durch Russland. SPB. 1791, II J., 164-186.

заключает важных подробностей о названном событии, так как допрошенные лица были прикосновенны к нему

15 Примечания А. Пишчевича на новороссийский край. Киевская Старина. 1884г., январь, 128.

16 Шиманов, Предсмертная борьба и пр. Киев. Стар., 1883 г., VII, 619—627.

мало и не долго, — мы не считали себя в праве опустить по той причине, что таких допросов доселе почти совсем

17 Еще в 1755 году возникали неудовольствия извелась переписка по поводу основания здесь хуторов козаками — слобожанами, и комендант Глебов

требовал у кошевого выселить запорожцев с рек Самоткани, Домоткани, Верблюжки и Бешки. От 1762 г. сохранилась переписка кота с комендантом

не было опубликовано, и в крепостном архиве сохранилось всего одно только такое дело.Есть в архиве часть дела

крепости св. Елисаветы о порубежных столкновениях запорожцев с Новосербским и Новоказачьим начальством в этом-же углу степи; между прочим, о выборе депутатов в екатерининскую комиссию для составления уложения. По своей неполноте, она имеет

комендант жаловался сенату — на побеги обывателей новослободского козачьего поселения к запорожцам, на вражду последних к «приумножению»

оного, на набеги и угрозы запорожцев побуждавших слободских козаков оставлять свои дома: кошевой, напротив, жаловался, что новосербцы и

ограниченный интерес. В ней уцелели следующие документы: 1) рапорт предводителя избирательного собрания

слобожане занимают запорожские земли, хватают без причины самих запорожцев, мешают заниматься рыбной ловлей, вырубают леса, и просил

отвести от границы новосербские команды. См. документы, опубликованные г. Андриевским в XIV т. Зап. Од. Общ. Ист. и Др, стр. 613—614, 628 − 648.

офицеров чорного гусарского полка секунд майора Степана Пищевича коменданта Н. И. Глебову 22 марта

18 П. С. 3. № 11312.

1767 года: 22 марта, по отправлении богослужения, избиратели собрались в назначенном для того помещении,

19 Уманский полковник и комендант Станислав Ортынский приобрел большую известность пограничными заездами на запорожцев. По заявлению

кошевого Якима Игнатовоча, еще в 1749 году он «с злодейскою партиею своею беспрестанно наезжал на запорожские земли и найденных там козаков, в шанце Новомиргородском, и большинством шаров избрали депутатом секунд майора Григория Булацеля;

скотарей и табунщиков убивал, колол, ранил, захватывал в план, а стада их и особенно табуны лошадей уводил с собою в Польшу». Скальковский, Наезды

гайдамак, стр. 51. Имя Ортынского мы встретим еще в № 5.

предводитель обещает поспешить доставлением «пунктов», т. е. депутатского наказа, и определением срока

20

для выезда депутата в Москву; 2) список избирателей — офицеров чорного гусарского полка с указанием числа

21 По этой просьбе полковая канцелярия входила с ходатайством к коменданту Юсту. Заключения дела нет в архиве.

22 По этому рапорту сделано было представление в гарнизонную канцелярию.

102

103

Из наших документов видно, что инициатива нового поселения принималась на себя одним каким-нибудь лицом,

неизвестным шлахтичем; тот сначала уговаривает селится у него, на вновь заводимой слободе, а после отказа,

«осадчиком» — иногда из прежних жителей Новой Сербии, иногда польским переселенцем, иногда, наконец, —

отнимает волов. В предупреждение побегов и в помеху переселению, владельцы в удобных местах ставили

лицом военно-служащим, офицером. Такой предприниматель или переселял, вместе с собою, прежних жителей

отряды надворных козаков. В случае, если побег удался, они посылали на хутора и слободы, где находились

Новой Сербии, или; вызывал крестьян из Польши. В некоторых случаях вызываемые переселенцы ставили

бежавшие, вооруженные отряды своих крестьян и козаков ночью, с наряженными специально подводами, — где

определенные условия для перехода; так, осадчик слободы Орла ходатайствовал об отпуске им, в виде займа,

можно и нужно было — вязали людей, забирали вместе с семьями и имуществом, пугали стрельбой и исчезали

хлеба из казенных магазинов. На первых порах, не сумев приспособиться к новым условиям жизни, новосельцы

с ними, но, повидимому, иногда увозили по уговору и согласию. Случалось, что насилием увезенные поселяне

бегали обратно за польский рубеж; интересный пример тому находим на жителях сл. Новоархангельска,

возвращались обратно в русские владения, но бывали случаи, что их находили на пути убитыми. Поляки делали

которые уходили обратно, потому что не нашли здесь древесного топлива. Осадчики слобод обыкновенно

заезды на русские поселения также и с целями разорения и грабежа. Соседи наши — шляхтичи (в одном случае

назначались сотниками, что служило стимулом для дальнейшей предприимчивости на этом поприще. Кроме

— польский лесничий) с вооруженными отрядами, иногда достигавшими до 200 человек, вторгаются в русские

слобод, находим в слободском казачьем полку и хутора.

пределы и нападают то на слобожан и гусар, занимающихся рубкой леса, то на именье гусарского офицера,

то на уединенную пасеку в лесу врываются ночью в жилища, жгут русские поселения, стреляют и ловят

Конкурентами и соперниками в деле колонизации являлись для нас поляки: для них, столько-же, как и для нас

мирных жителей, который иногда вступают с ними в схватку; отнимают их имущество, будь то рабочая

оно было жизненным вопросом. С исчезновением козачества на правом берегу Днестра, почти вся нынешняя

кляча, топор дровосека, или офицерское седло и пистолету или даже, ульи с медом и пчелами; укладывают

киевская губерния перешла к Польше в значительном запустении. Разыскав старые и исходатайствовав новые,

награбленное добро на заготовленные для того подводу и, под охраной своей численности, обыкновенно,

документы на владения в степной украйне, шляхтичи, для того чтобы извлекать пользу из новых местностей,

благоподучно удаляются во свояси, если их, не потревожить иногда русская команда. Даже лица, довольно

прежде всего должны были озаботиться привлечением к себе крестьян из гуще населенных мест; с этою

важные по хозяйственно-административному положению в соседних с нами польских владениях бывали не

целью они давали переселенцам большие сроки для слобод, или льгот низводивших до ничтожного минимума

вполне разборчивы в деле благоприобретения; так, корсунский губернатор принимает, в подарок лошадь,

повинности крестьян за землю. Сами паны не редко занимались «выкачиванием», т. е. переманиванием крестьян,

угнанную у запорожца, от лица, которое для него должно бы казаться не очень, надежным.

отправляясь для этого в Волынь и Полесье, где население было гуще и повинности крестьян тяжел. В иных

случаях, они поручали это дело подрядчикам, по тогдашнему выражению — «выкотцам», которые, подговорив

После этого не удивительно, если гайдамаки, на перепутье из запорожских степей в польские владения находили

крестьян, давали и средства к побегу, являясь для того в условленное место и в определенное время, т. е.

радушный прием не только у простых обывателей, но и у начальствующих лиц в слободах; новокозачьего

ночью, со своими подводами. Владелец или эконом вооружали слуг и надворных козаков и пускались в погоню за

поселения (6). Не удивить нас и то, если, сотники этих слобод снаряжали людей в польские владения на разбой

беглецами; если нагоняли, то не щадили мер наказания, на что владелец имел законное право, сосредоточивая

или конокрадство и если живились сами награбленным, вызывая, однако же, справедливый и энергичный

в себе власть судебную и полицейскую над крестьянами если-же беглецам удавалось избежать погони, то

протест в жителях подведомственных слобод (7). Понятным станет и чудовищный факт, обнаруженный

прежний владелец делал наезд на то имение, где они скрывались, причем иногда уводил и чужих людей. Не

допросом одного гайдамака, а именно: ротный квартирмистр елисаветградского гусарского полка укрывает

трудно понять, что меры строгости мало удерживали крестьян, так как сами же паны, переманивая чужих

гайдамак у себя, на хуторе, снабжает лошадьми и оружием и, в вознаграждение за вложенный в предприятие

крестьян, развивали в этом классе вкус и поддерживали привычку к перекочевкам. А пока продолжалось это

капитал, берет и себе часть добычи (8). Обяснится и удивительное, на первый раз, поведение самого Хорвата,

брожение, пока населения было еще мало, т. е в течение всей первой половины прошлого столетия, владельцы,

который советует осадчику новой слободы, для ее населения, идти с запорожцами за польский рубеж и

по необходимости, удерживали слободы, т. е. льготные условия. Так, еще в 60-х годах крестьяне некоторых

силой перегнать оттуда жителей, ? или сотнику другой слободы, в отместку за обиду от поляков, итти с

южных староств киевщины не отбывали вовсе барщины, и повинности их не превышали стоимости

«охотниками из запорожских степей», т. е. Видимо — с гайдамаками и «попугать» поляков, только тайно:

60 рабочих дней в год. Наичаще всего крестьянские побеги направлялись как раз в ближайшее соседство с

тот послушал, явился на ярмарку отогнал 300 лошадей и зарезал 30 человек (9). Этаго мало. Современный

русскими степями, именно в южные части киевского и брацлавского воеводств, которые населены были реже

мемуарист разсказываст о нападении гусар, по приказу Хорвата, на польский разъезд, показавшийся в виду

и заселены позднее других польских областей. В середине ХVШ столетия большинство перешедших к полякам

пограничного шанца и о предательском захвате им начальника этаго отряда (10). Повторяем еще раз: все это

земель успело уже вообще достаточно заселиться, почти повсюду истекали сроки слобод, и владельцами

не должно удивить нас’ь, а станет понят ным, как обмен равнозначущих порубежных любезностей.

делались попытки, в замен последних, ввести обязательные и более прибыльный для них повинности со стороны

крестьян(3). В это самое время присоединено части Дикого Поля к России открыло последним новый соблазн

Известно, что сербские колонисты, выселясь изь Австро-Венгрии при Елисавете Петровне, заняли северныя

для переселения. Приобретенная нами по договору с турками 1740 года часть херсонских степей врезывалась

части земель, которыя запорожцы считали своими. Со времени поселения сербов, волны колонизационного

клином между владениями Польши и Турции. Здесь, за рубежем, власть шляхты находила предел, а беглые

движения подвигались все дальше и дальше, в глубь «Дикого Поля» и это не могло не тревожить запорожцев,

получали возможность укрыться под охраной русского населения и правительства в молодом крае, сильно

протесты которых признавались местной администрацией бунтом, а ссылки на старые грамоты не находили

нуждавшемся в людях.

себе подтверждения в Петербурге. Борьба Запорожья с чуждой им колонизацией кипела на обоих флангах:

на востоке, по границе с изюмской провинцией и на западе — с елисаветградской. Сначала борьба эта носила

Заселение северных частей нынешней херсонской губернии возвращавшимися из Польши русскими крестьянами

характер оборонительный со стороны запорожцев. 2 апреля 1763 года запорожская рота записала такое

началось еще во время турецкой войны 1736 —39 гг. и особенно усилилось после, договора 1740 года, формально

решение: «так как известно сделалось, что слободские поселенцы опять перешли за свои границы и близ

закрепившего за нами Дикое Поле. Поселения эти подчинены были ведению миргородского полка, но сильно

запорожского Гарду за 50 верст от их рубежа водворились построили тамо домы и землянки из войскового

нуждались в военной охране для защиты от поляков, которые всеми мерами мешали русской колонизации (4)

лесу, хлеб пашут и сено косят то, на основании Высочайших указов, которыми в запорожские дачи чужим

С начала 50-х годов правительство берет на себя инициативу в деле заселения Новороссии: здесь поселяются

людям входить не дозволено и вошедших оттуда выслать приказано, ? впредь никого на запорожские земли

гусарский и пандурский полки, основываются крепости и форпосты, а вместе с тем усиливается и наплыв

не допускать, а Гардовому полковнику дать ордер, чтобы таких противников и самовольных поселенцев

беглых из Польши. Указами и манифестами правительство вызывало из Польши русских крестьян, прежде

выслать из войсковых дач и жилья, ими построенные, особливо что по над Синюхою и Бугом реками близь

бежавших туда, селило их в новокозачьем слободском полку и на землях ново-сербских офицеров, дозволяя этим

чужих границ находятся, разбросать; а какие б там жители были, то, не приключая им и на одну копейку

последним и вербовать русских крестьян в Польше (5).

убытку и ни какой обиды, отправить их в дачи слободского поселения» (11). Особенно усилилась эта борьба в

последнее десятилетие самостоятельного существования Запорожья. В это время там рождается мысль:

Из соревнования по делу колонизации должны были произойти несогласия и не у довольствия между поляками

противупоставить слободской колонизации свою, устроить, в качестве колонизационно-боевых Форпостов,

и нами, несогласия, по сущности вещей, выходившие за пределы частных имущественных отношений между

вдоль всей пограничной лиинии, свои слободы для поселения семейных хозяев и ослаблять соседей, привлекая

двумя соседними владельцами. Но и в этой борьбе с русской колонизацией, как мы увидим, поляки пользовались

с их земель переселенцев перспективой освобождения от государственных повинностей. Не даром гр. Захар

средствами, обычными в их домашних соседских отношениях. В борьбе этой принимали участие не одни

Чернышев высказывался против основания запорожцами слобод для семейных поселенцев, выражая опасение,

те паны, на землях которых крестьяне жили до побега: соперниками нашими являлись польские владельцы

что этим они «опустошать» как Малороссию, так и губернии слободскую и новороссийскую (12).

вообще, ближе к нам жившие, или только еще основывавшие слободы вблизи нашей границы. Едет к русскому

рубежу переселенец с семьей и имуществом; но вот, не доезжая всего какой нибудь версты, встречается с

На изюмской линии руководил колонизацией запорожский полковник Гараджа. По его распоряжению, в

104

105

местность между Изюмом и Тором (нынешним Славянском) переселяются жители Запорожья и привлекаются

Переходим к документам по делам о недоразумениях обывателей новокозачьего поселения с новосербцами. До

выходцы из слобожанщины и гетманщины, помещичьи и казенные крестьяне. Запорожцы производят набеги

сих пор очень мало известно об условиях, в какие были поставлены слободские козаки при учреждении их полка.

на соседей, с целью мешать хозяйственной деятельности их, во время этих набегов угоняют у них рабочий

Довольно важные для нашей цели сведения о нем находятся в сенатском указе 14 августа 1761 г. о дополнительных

скот, ломают и отнимают предметы, необходимые в земледельческом хозяйстве. (13)

правилах для казацкого поселения зарубежем Новой Сербии (18). Он вызван был ходатайствами депутации,

отправленной от новопоселенного полка в Петербург в 1759 году. Самое ходатайство документально не

Что касается, в частности, боевой колонизации Запорожья по границе с елисаветградской провинцией, то

известно, но приведенный выше указ дает сведения о содержании его и знакомит с некоторыми слабыми

документальных данных о ней не опубликовано пока. Однако, имеются указания о ней у двух достоверных

сторонами и нуждами новоказачьего поселения. Из него мы узнаем: 1) что до его опубликования земли

авторов: у петербургского академика Гильденштедта, посетившего эту провинцию в 1774 году, и у местного

новокозачьего полка не были размежеваны и что для надела ими не было, по видимому, устойчивых правил;

мемуариста А. С. Пишчевича, писавшего о Новороссии в 1806 году, по свежей памяти о Запорожье.

по всей вероятности, земля занимаема была свободно; о том, как выполнен был труд размежевания, и был ли

Гильденштедт упоминает о следующих поселениях, основанных запорожцами: о какой-то слободе на устье

выполнен после указа 1761 года, — не известно; 2) что у козачьего полка занята была часть земли с лесом на

Мигейского Ташлыка, о слободе Верблюжке, о деревне Петрове, о деревне Зеленой, о вновь основанных

содержание новосербского гарнизона, чем, по заявление депутатов их, нанесен слобожанам чувствительный

Зимовниках на балке Княжей, о слободе Комиссаровке. По его словам, поселения эти частью основаны

ущерб; 3) по недостатку леса в дачах новокозацкого поселения, с которым жители его, по не привычке к условиям

запорожцами вновь, близь границ провинции, частию заняты ими в пределах этой последней; те и другие

природы степей, не умели освоиться, им разрешено брать валежник из Черного леса, который находился за

служили для водворения пикинеров, выведенных из шанцев пикинерного полка; в порядке своего маршрута по

чертой их поселения, в границах Новой Сербии; 4) в Новой Сербии принимали и селили «бежавших» из казацкого

елисаветградской провинции, Гильденштедт упоминает более десяти казенных и владельческих поселений —

поселения, принимали на службу малороссиян, в противность указам, позволявшим офицерам новосербским

таких, жители которых или уведены запорожцами силой, или перешли к ним по доброй воле; насчитывает

селить на своих землях вызванных и навербованных в польских областях малороссов только в определенном

свыше 700 семейств, ушедших отсюда к запорожцам; говорит, что запорожцы особенно усилили враждебные

числе, по штату, в замен суммы, отпускавшейся прежде на денщиков; 5) новосербцы наносили слобожанам

действия в 1773 – 4 годы; они мешают пахать землю, выпрягают из плугов и уводят волов и угоняют стада.

какие то обиды, на которые, видимо, депутаты этих последних жаловались сенату; 6) новокозачьий полк

(14) Пишчевич называет пять запорожских сел, основанных, по его словам, за 8 лет до уничтожения Сечи:

подчинен был коменданту крепости св. Елисаветы и таким образом вышел из подвласти начальника Новой

Верблюжка, Петровка, Куцовка, Зеленая, и Жолтая, и говорить, что заселялись они женатыми запорожцами, а

Сербии, генерала Хорвата.

«умножались пикинерами, которых запорожцы, являясь вооруженной силою, уводили, под видом родственников.

(15) Точно такого же рода сведения о набегах запорожцев, их притеснениях, угрозах и увод пикинеров, под видом

Обращаясь к частностям, прежде всего заметим, что документы подтверждают намеки указа 1761 года о

запорожцев, находятся в сенатском указе 5 августа 1773 года. Однако, в ответе на этот указ, запорожцы

стесненном положении слободских козаков в земельных и лесных угодьях. Слобожане снимают у новосербцев

отрицали справедливость взводимых на них обвинений и, в свою очередь, жаловались на то, что земли их

сенокосы (с третьей копы), пашни и пастбища; сотник слоб. Тройницкой писал, что жители ее «довольствия

заняты елисаветградской провинцией, что командиры ее самовольно захватывают их земли, селят на них свои

как в оранье на хлеб земли, так сенокосу и для пастьбы скота ни мало не имеют» (№ 9). За древесным

слободы и высылают против запорожцев команды с пушками. (16).

материалом они ездят в Черный Лес, согласно севетского определения 18 апреля 1760 г. При внимательном

чтении предлагаемых актов, можно убедиться, что этот недостаток в хозяйственных угодьях имел характер

В нашем собрании только четыре номера имеют отношение к изложенному выше, иллюстрируя отношения

общий, и что такого рода отношения между слобожанами и новосербцами начались гораздо ранее этого

запорожцев к их новым соседям. Ранний из таких документов относится к 1762 г. и передает о деле, имевшем

года. Так, сотник сл. Тройницкой, в своем рапорте указав, на крайний недостаток в земле пашенной, выгонной

место в 1759 г. Суть этого дела такова: из табуна сл. Аджамки, в этом последнем году, вдруг пропало 68

и луговой, говорит: «а довольствуются они (жители слободы) ежегодно по крайней своей нужде с начала

(при)бытия моего в означенную слободу в новосербских дачах». В одном только документе говорится о

лошадей; потом они были выслежены, и оказалось что угнаны были запорожцами, которые отказались

столкновении на земле отведенной из дач слободского полка под гарнизон гусарского полка: двое жителей сл.

возвратить их; завязалась переписка между комендантом крепости св. Елисаветы и кошевым, после которой

Тишковки (Ольшанки тожь). «дабы за оскудением корму своего скота к падежу не допустить», поехали за

запорожцы отдали 43 лошади, а остальных удержали, требуя уплаты за зимовлю и за «неякуюсь на те лошади

сеном, которое накошено было ими на участке, отмежеванном под гарнизон; но были встречены гусарами и

утрату»; переписка возгорелась снова, и чем кончилась — не известно (№ 19). №№ 28 и 29 относятся к 1773

малороссийскими козаками и схвачены, вместе с их волами.

году, когда отношения обострились до высшей степени и когда запорожцы стали действовать с сознательным

упорством и настойчивостью.

Новосербцы злоупотребляли стесненным и зависимым положением соседей своих— слобожан. Последние

жаловались, что новосербцы захватывают, без причины, или за мнимую потраву, их скот, на снятом у них

В этих двух документах речь идет о роте пикинерного полка Желтой. Вспомним, что в числе селений, основанных

пастбище, что препятствуют им брать условленную долю сена, скошенного на нанятых у них лугах, при этом

запорожцами, Пишчевич упоминает слободу Желтую; Гильденштедт не говорит о том, но замечает что

бьют их, захватывают и сено, и скот, за который потом требуют выкупа, или, наконец, жгут в степи воз с

большинство жителей роты Жолтой перешло к запорожцам. В первом из наших документов говорится

сеном и со всем добром, какое на нем есть. Особый повод к столкновениям подавали поездки слобожан в Черный

об угрозе запорожцев разорить роту Желтенькую, о переписке, завязавшейся с кошем по этим слухам, при

лес. В этих случаях, заметно, новосербцами руководило желание воспользоваться принудительным трудным

чем командир пикинерного полка не верит в серьезность таких намерений со стороны запорожцев, считая

рабочих рук, по недостатку ли последних, или по нерасположению своему к земледельческому труду. Завидев

угрозы их пустыми «похвалками», хотя таковые, по его словам, «и прежде сего, в прошлых годах (запорожцы)

на дороге слобожан с возами, новосербцы заворачивали их к себе в шанцы и заставляли пленных слобожан

делали»; тем не менее, из предосторожности, принимаются военные меры. Из второго документа узнаем,

работать на себя, возить, например, сено их же волами: потом выпускали взяв выкуп. Такие распоряжения

что в Желтую приезжал запорожский полковник Григорий Попович с отрядом в 60 запорожцев, требовал у

делались ротными командирами.

жителей очистить роту в недельный срок и грозил, в противном случае, явиться снова, с большою командою,

селение разорить и жителей разогнать. В недельный срок Попович не явился в Желтую, но был в это время

Наконец, новосербцы являлись и на дачи, отведенные слобожанам, неприятными для последних гостями. По

с командою по соседству, в Комиссаровке. В заключение своего рапорта, ротмистр Пугачевский доносил

словам слобожан, новосербцы захватывали у них возы с сеном, накошенным на дачах слободского полка, и

увозили к себе, вместе с людьми, при этом иногда пускали в ход огнестрельное оружие и убивали людей; являлись

Коменданту, что разъезды денные и ночные по запорожской черте чинятся беспрерывно и что во всем при

в слободы для покупки хлеба и, пользуясь случаем, угоняли обывательский скот, стращая людей оружием, и за

кордоне состоит благополучно. Мы знаем из сочинения Гидьденштедта, что разъезды не помогли; надо того,

скот потом брали выкуп.

— если верить Пишчевичу — на месте роты пикинерного полка возникла запорожская слобода. (17)Четвертый

из печатаемых документов (№ 30) показывает, какие напряженные отношения существовали у запорожцев,

Вот, вероятно, те «обиды» гусар, на которые жаловались депутаты новокозачьего полка в

накануне уничтожения Сечи, к местным представителям власти. И. д. коменданта в Новосеченском

Петербурге и о которых говорится в сенатском указе 14 августа 1761 г. Видно по всему, что

ретрашементе жалуется, что запорожцы лишают его команду сенокосов и запрещают рубить лес —

новокозачий слободской полк считался пасынком местной администрацией. Он и до сих пор

простодушно объясняешь это распоряжение их недовольствием на него по частному и мелочному поводу и

остается в науке, в положении пасынка, скрываясь с тени, отбрасываемой сербскими поселениями,

умоляет уволить его от занимаемой им должности, считая ее тяжелой для себя. В документе этом находим

которые на деле имели для колонизации края меньше значения, чем Новослободское поселение.

одну подробность о волнении в Сечи в 1768 году, а именно, автор этого документа, секунд майор Микулшин

говорит, что он спас от смерти запорожскую старшину и других козаков, дав им убежище в ретрашементе.

Елисаветград. В. Ястребов. 10 апреля 1888 года.1

106

107

РОЗДІЛ 2.

Е 273 – 297

Указы сената, военной коллегии, губернских и наместнических правлений, обер-

IX, 1 – 23490. Инвентарная книга.

кригскомиссариатской комиссии и променории, полученные комендансткой канце-

лярией крепости Елизаветы. Июнь 1757 – февраль 1785 г. Оригиналы и копии. F0,

40; 25 ед., 48 лл.

Інвентарний Автор, заголовок, короткий зміст. Оригінал, копія чи переклад. Хронологічні дати,

№

формат, число зшитків, аркушів чи сторінок

Е 298 – 304

Ордера Ивана Хорвата и рапорты о получении и выдаче денежного жалования ниж-

ним чинам вновь формируемых команд Молдавского гусарского полка. Апрель 1758

Е 1 – 30

Рапорты о расквартировании команды Тверского полка, о разборе жалобы пра-

года. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 7 ед., 10 лл.

порщика Бориса Безобразова на Ивана Монастыря и гусара Вербового в нанесении

оскорблений ему и его жене и др. вопросы. Февраль 1753 г. Оригиналы. F0, 40; 30 ед.,

Е 305 - 314

Рапорты о поимке трех гайдамаков, допросные листы, свидетельства и др. докумен-

59 лл.

ты по этому вопросу. Апрель – июнь 1758 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 10 ед., 18

лл.

Е 31 – 37

Доношения и прибытии с командой в заднепровские места и о предоставлении от-

пуска для поездки домой и др. вопросы. 1753 г. Оригиналы. F0, 40; 7 ед., 10 лл.

Е 315 – 338

Ордера слободской полковой канцелярии и коменданта крепости Елизаветы о заго-

товке сена, о действиях гайдамацких отрядов, о свирепствующей в Турции чуме и по

Е 38 – 73

Промемория о передачи дел Слободского казачьего полка в Киев, рапорты началь-

др. вопросам. Июнь 1758 г. Оригиналы, копии. F0, 40; 24 ед., 48 лл.

ников чернотишлыкского форпоста о состоянии границы, о действиях гайдамацких

отрядов и по другим вопросам. 1753, 1762 г. Оригиналы, черновик повреждены. F0,

Е 339 – 366

Ордера, рапорты, ведомости и другие документы о расквартировании четырехсот

40; 36 ед., 72 л.

конной команды донских казаков в слободе Красной и о снабжении их продоволь-

ствием и фуражом. Июнь – ноябрь 1758 года. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40;

Е 74 – 80

Ведомости о расположении форпостов и о количестве людей и оружия в них и ра-

28 ед., 50 лл.

порты сотников и полковников о состоянии форпостов, о самовольных покосах сена

и др. вопросам. 1753-1763 гг. Оригиналы. F0, 40; 7 ед., 14 лл.

Е 367 – 419

Рапорты командиров отрядов из числа тысячной казачьей команды о расквартиро-

вании со сведениями о передвижении гайдамацких групп. Август 1758 г. Оригина-

Е 81 – 110

Рапорты сотников и командиров команд и форпостов о свирепствующей в Сечи За-

лы. F0, 40; 53 ед., 71 лл.

порожской моровой язве и об усилении предохранительных мер и по другим вопро-

сам. Февраль 1753 – июль 1765 годы. Оригиналы. F0, 40; 30 ед., 62 лл.

Е 420 – 425

Указы сената и военной коллегии об усилении форпостов на границе с едисанской

ордой и о появившейся в турецких областях холере. Сентябрь – ноябрь 1758 г. Ко-

Е 111 – 127

Рапорты о привлечении к ответственности за грабеж, об осмотре места, предло-

пии. F0, 6 ед., 20 лл.

женного для строительства крепости, о задержании беспаспортных людей и по др.

вопросам. Май 1754 г. Оригиналы. F0, 40; 17 ед., 32 лл.

Е 426 – 449

Ордера военной коллегии, ордера коменданта крепости сотникам и командирам

танцев и карантинов и рапорты о принятии строгих мер предосторожности против

Е 128 – 131

Доношение и ведомость о выдаче артиллерийской команде денежного жалования за

распространения опасной болезни из польской области. Ноябрь – декабрь 1758 г.

майскую треть 12 – 21 сентября 1754 г. Оригиналы и копия. F0, 40; 7 лл.

Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 24 ед., 32 лл.

Е 132 – 214

Переписка коменданта крепости св. Елизаветы генерала Глебова с киевским гене-

Е 450 – 456

Допросные листы по делу о прелюбодеянии жены священника слободы Мурзинки

рал-губернатором, русским резидентом в Константинополе Обресковым, турецким

Марии Нестеренко. 1758 г. Оригиналы. F0, 7 ед., 9 лл.

пашой, молдавским господарем Гикой, переводчиком султана Стефановичем и

агентурные сведения о состоянии Турции, об убийстве двух казаков и др. вопросам.

Е 457 – 498

Ордера комендантской канцелярии крепости Елизаветы и рапорты сотников о воз-

Оригиналы на русском, турецком, молдавском и греческом языках, копии, переводы

врате долга и о выделении команд для поимки гайдамак. Май 1758 – декабрь 1759 г.

и шифровки. 31 мая 1754 – 1 ноября 1755 г. F0, 40; 83 ед., 156 лл.

Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 42 ед., 90 лл.

Е 215 – 237

Рапорты о расквартировании команд Колмпанейского полка и об уничтожении гай-

Е 499 – 520

Дело по жалобе казака Гаврила Яценка о незаконном обвинении в воровстве овец и

дамацких отрядов. Март – июль 1755 года. оригиналы и копии. 40, 80; 28 ед., 40 лл.

о причиненных ему обидах сотниками Добровольским и Кривцем. Декабрь 1758 –

январь 1759 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 22 ед., 50 лл.

Е 238 – 243

Ордера и отношения Ивана Хорвата о нападении гайдамаков на жителей новопо-

селенных слобод, воровстве и угоне лошадей с приказом командам усилить с ними

Е 521 – 551

Отношения инженера Менцелиуса кондуктору Протасову о расходе денег на про-

борьбу. Октябрь – декабрь 1755 года. Оригиналы. F0, 40; 6 ед., 12 лл.

изводство казенных и фортификационных работ в крепости Елизаветы. Февраль –

октябрь 1759 года. Оригиналы. F0, 40; 31 ед., 47 лл.

Е 244 – 250

Рапорты об изготовлении лафетов для 11 морских пушек, присланных в крепость,

ведомость о наличии артиллерий в крепости; ведомости о церковных деньгах, вы-

Е 552 – 624

Ордера, рапорты, доношения и др. материалы о побеге и задержании жителей

данных под проценты. Февраль 1756 – июль 1766 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 7

слободы Ольшанки, занимавшихся воровством и о причастности сотника Донца к

ед., 38 лл.

грабежу. 1759 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 73 ед., 130 лл.

Е 251 – 256

Рапорт бургомистра Елисаветграда коменданту крепости и ведомость о проживаю-

Е 625 – 650

Рапорты и ведомости сотников о расходе денег на продовольствие и фураж для ту-

щих в городе мещанах и другие документы. Май 1757 года. Оригиналы и копии. F0, 6

рецкого посла и татарских посланников, их свиты и лошадей. 1759 год. Оригиналы.

ед., 25 лл.

F0, 40; 26 ед., 30 лл.

Е 257 – 272

Ордера полковой слободской канцелярии и коменданта крепости Елизаветы о

Е 651 – 675

Дело о воровстве в слободе Песчаный Брод Павлом и Григорием Моспаковыми ло-

порядке купли и продажи лошадей и рогатого скота; рапорта о пропаже лошадей, о

шадей. 1759 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 25 ед., 50 лл.

приблудившихся лошадях и др. вопросам. Август – сентябрь 1757 года. Оригиналы,

Е 676 – 712

Указы сената, военной коллегии, рапорты и доношения, полученные в комендант-

копии, черновики. F0, 40; 16 ед., 32 лл.

ской канцелярии крепости Елизаветы. 1759 год. Оригиналы и копии. F0, 37 ед., 50 лл.

713 – 722

Указы камериколегии и рапорты о порядке выплаты жалования в полках и батальо-

нах. 1759 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 10 ед., 12 лл.

108

109

723 – 731

Указы гарнизонной канцелярии крепости Елизаветы и рапорты о розыске бежавших

1025 – 1044

Рапорты в полковую слободскую канцелярию о бежавших солдатах, о приблудив-

из новосербских полков рядовых. 1759 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 9 ед., 18 лл.

шихся к воинским табунам лошадях и др. вопросам. Сентябрь 1760 г. Оригиналы и

732 – 733

Указ сената об ассигновании средств на содержание новосербского корпуса. 1759 г.

черновики. F0, 40; 20 ед., 33 лл.

Копия. F0, 2 ед., 6 лл.

1045 – 1047

Ордер гарнизонной канцелярии крепости Елизаветы сотнику слободы Мурзинки с

734 – 741

Дело о производстве следствия над сотником Даниленко, причинившем побои ата-

результатами рассмотрения его рапорта о задержанном за воровством двух волов

ману слободы Бородаевки Кирке и казакам Пайде и Чепурченко. 1759 г. Оригиналы,

гусара Хорватова полка Павла Серетенка. Ноябрь 1760 г. Оригинал и копия. F0, 40; 3

копии. F0, 40; 8 ед., 14 лл.

ед., 6 лл.

742 – 772

Рапорты и доношения о нанесении оскорбления протопопу, о прибытии на поселе-

1048 – 1068

Указы военной коллегии, ордера, отношения, рапорты, ведомости и клятвенные

ние новых людей и по др. вопросам. 1759 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 31

обещания о зачислении отставленных от полевой службы офицеров в гарнизонные

ед., 40 лл.

полки, о наказании солдат и др. вопросам. 1760 год. Оригиналы. F0, 40; 21 ед., 38 лл.

773 – 781

Следственное дело о наезде (нападении) омельницкого сотника Лишевского на сло-

1069 – 1075

Указ военной коллегии о порядке выхода в отставку обер- и унтер-офицеров, ордера

боду седьмой роты Пандурского пехотного полка шанца чанаду. 1759 г. Оригиналы и

и аттестаты о наборе и сдаче рекрутов в Киевский и нежинский гарнизоны. 1760 год.

копии. F0, 40; 9 ед., 27 лл.

Оригиналы и копии. F0, 7 ед., 12 лл.

782 – 836

Ордера коменданта крепости Елизаветы промемории, рапорты и доношения о стро-

1076 – 1090

Ордера об исполнении наказания солдатам Нежинского полка киевского гарнизона

ительстве перевоза через р. Буг, взыскании долга, розыске лиц, обвиненных в воров-

за воинские проступки согласно конфирмации генерал – аншефа Бутурлина; ра-

стве и др. вопросам. 1759 – 1761 годы. Оригиналы, черновики. F0, 40; 55 ед., 80 лл.

порты и ведомости о расходе денег на доставку рекрут из Севска в Киев. 1760 год.

837 – 842

Рапорты артиллерии майора Фридриха Геринга коменданту крепости Матвею Мура-

Оригиналы и копии. F0, 40; 25 ед., 26 лл.

вьеву об убое вышедшего из строя быка и др. Оригиналы, черновики. Январь – фев-

1091 – 1106

Указы, ордера, рапорты и доношения по спору между подпрапорным Москаленком

раль 1760 г. F0, 6 ед., 9 лл.

и казаком слободы Мурзинки Григорием Збаразким и о воровстве у священника

843 – 890

Рапорты сотников и казаков полковой слободской канцелярии о взыскании с долж-

Цыбулевского волов. Май 1760 – февраль 1763 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 16

ников денег, о самовольном выезде в польские области, о причинении обил и др.

ед., 30 лл.

вопросам и ордера полковой канцелярии. Январь – март 1760 г. Оригиналы, черно-

1107 – 1127

«Сказки» об офицерах Нежинского полка и рапорты в слободскую полковую кан-

вики. F0, 40; 48 ед., 92 лл.

целярию о подыскании желающих за вознаграждение перевезти на своих подводах

891 – 901

Дело о незаконном отнятии командирами симбирского танца и гусарами скота и о

сено и овес в магазин крепости Елизаветы. Июнь 1760 г. – сентябрь 1762 г. F0, 40; 21

требовании их выкупа за возращение скота хозяевам. Январь – декабрь 1760 г. Ори-

ед., 24 лл.

гиналы, черновики повреждены. F0, 40; 20 лл.

1128 – 1145

Указ киевской губернской канцелярии о заселении Новой Сербии; штаты и содер-

902 – 904

Ордер коменданта крепости Елизаветы Муравьева полковнику Слободского ка-

жание вновь создаваемых полков; ордера, рапорты и переписка по делу об избиении

зачьего полка о присылке жителей слободы Аджамки Горба, Оробченка и Гончара с

пушкарем Осипом Богоносом хорунжего Василия Коляду. 1760 – 1762 гг. Оригина-

депутатами для разбора жалобы о незаконном взятии с них штрафа. Февраль 1760 г.

лы, черновики. F0, 40; 18 ед., 35 лл.

Оригинал и черновик. F0, 40; 3 ед., 4 лл.

1146 – 1149

Рапорт аджамского сотника Кирилла Вовка полковой слободской канцелярии, ордер

905 – 945

Рапорты и доношения в полковую слободскую канцелярию о причислении новопо-

и допросные листы Петра Кравца и Пруски Панасихи по обвинению их в ограбле-

селенцев к казачьему званию, а не мещанству о пропаже лошадей, о побеге жителей

нии казака Грицка Попруженко. Февраль – март 1761 г. Оригиналы. F0, 40; 4 ед., 9 лл.

крепости Елизаветы и др. вопросам. Февраль - апрель 1760 г. Оригиналы и чернови-

1150 – 1173

Рапорты сотников полковой слободской канцелярии о задержании запорожских ка-

ки. F0, 40; 41 ед., 77 лл.

заков, не имеющих паспортов, о поимке воров и др. вопросам. Февраль – март 1761

946 – 1000

Рапорты сотников слободской полковой канцелярии о многочисленных случаях па-

г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 24 ед., 43 лл.

дежа рогатого скота в слободах, допросные листы и переписка о поимке гайдамаков.

1174 – 1179

Ордера коменданта крепости Елизаветы о запрещении сотникам и старшине ис-

Февраль – ноябрь 1760 года. F0, 40; 55 ед., 100 лл.

пользовать поселенцев слобод для своих личных нужд и переписка по этому вопро-

1001 – 1006

Рапорты об убийстве гайдамаками поручика и двух драгун и об уводе ими лошадей.

су. Март 1761 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 6 ед., 12 лл.

Март 1760 г. Оригиналы. F0, 40; 6 ед., 8 лл.

1180 – 1182

Рапорты атамана Тройницкой слободы Левецкого сотнику. Пугачевскому и полко-

1007 – 1011

Ордера коменданта крепости Елизаветы Муравьева Слободскому полку о снаряже-

вой слободской канцелярии об определении детей умершего выборного казака на

нии обывательских подвод и охраны для перевозки в крепость и охраны для пере-

службу. Март 1761 г. Оригиналы. 40; 3 ед., 6 лл.

возки в крепость семи пушек. Апрель 1760 г. Оригиналы и черновики. F0, 5 ед., 7 лл.

1183 – 1187

Ордер полковой слободской канцелярии сотникам и их рапорты в канцелярию о на-

1012 – 1013

Указ военной коллегии отношение (командиру Киевского гарнизона) об отставке

ведении справок не укрываются ли в слободах запорожские казаки и не берутся ли с

капитана Пущина от строевой службы с чином секунд – майором в киевский гарни-

них за это скупы. Март 1761 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 5 ед., 12 лл.

зон. Май – июль 1760 г. Оригинал и копия. F0, 40; 2 ед., 4 лл.

1188 – 1191

Рапорт сотника Василия (Рубца). Рапорты полковой слободской канцелярии о пьян-

1014 – 1024

Покорные доношения полковому обозному и полковой слободской канцелярии о

стве атамана Панаса Зайца и избиении им казаков. Март 1761 г. Оригиналы, черно-

побоях сотником Василием. Работою жителю слободы Калужинской Василию Ко-

вик. F0, 40; 4 ед., 6 лл.

лесниченко и о наделе пушкарей пахотной и сенокосной землей. Оригиналы, черно-

1192 – 1194

Доношение Семена Лешенко полковой слободской канцелярии с просьбой разре-

вики. F0, 40; 11 ед., 16 лл.

шить поселиться в слободе Аджамке у дяди. Март 1761 г. Оригиналы. F0, 40; 3 ед., 5

лл.

110

111

1195 – 1199

Рапорт бешковского сотника гарнизонной канцелярии крепости Елизаветы о при-

1472 – 1486

Ордера, рапорты и ответы по поводу задержания беспаспортного казака и по жало-

бывших в слободу Бешки поселенцев и ордер бригадира и коменданта крепости

бе казака Федора Цебра на сотника Бутовича за избиение его. Январь – август 1762 г.

Муравьева по этому поводу. Март 1761 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 5 ед., 9 лл.

Оригинал и копии. F0, 40; 15 ед., 30 лл.

1200 – 1212

Указы сената гарнизонной канцелярии крепости Елизаветы и промемории. Март –

1487

Указ Сената о разборе дела и беглых колодниках по представлению коменданта кре-

апрель 1761 г. Оригиналы и копии. F0, 13 ед., 20 лл.

пости Елизаветы Муравьева. 9 марта 1762 г. Копия. F0, 1 ед., 6 лл.

1213 – 1254

Ордер коменданта крепости Елизаветы сотникам о выделении людей в команду для

1488 – 1498

Ордера, рапорты и промемории об усилении бдительности, укреплении крепости,

поисков и истребления гайдамаков и рапорты о выполнении этого требования. Май

усилении артиллерии и заготовке провианта на случай внезапного нападения не-

1761 г. Оригиналы, черновики. F0, 40; 42 ед., 80 лл.

приятеля. 26 мая – 4 июня 1762 г. Оригиналы. F0, 40; 11 ед., 18 лл.

1255 – 1263

Ордера и рапорты о поимке и наказании за беспаспортную жизнь Ивана Зеленского.

1499 – 1500

Ордера генерал-майора Бурмана и Якова Елчанинова о выплате запорожским каза-

Май – июль 1761 г. Оригиналы. 40; 9 ед., 18 лл.

кам положенного жалования и о присылке сведений о состоянии батальонов крепо-

1264 – 1275

Дело об ограблении священника Суперфиановича из слободы Плетеноташлыкской

сти Елизаветы. Май 1772 г. Оригиналы. F0, 40; 2 ед., 4 лл.

и о сожжении пяти домов. Июнь – июль 1761 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 12 ед., 23

1501 – 1503

Дело по жалобе казака сотни городвеской Григория Носенка с товарищами об ото-

лл.

брании у них сотником слободы Мурзинки шерсти заготовленной ими для москов-

1276 – 1277

Конфирмация приговора военного суда над капитаном Черниговского полка Бущи-

ской суконной мануфактуры. 2 – 15 июля 1762 г. Оригиналы и черновик. F0, 3 ед., 6

ным, подпоручиком Кучушевым и караульным нарядом за упуск из тюрьмы Кие-

лл.

во-Печерской Лавры одиннадцати колодников. Октябрь – ноябрь 1761 г. Оригинал и

1504

Подписка жителя Елисаветграда Сергея Спаского о возвращении домой после

копия. F0, 40; 2 ед., 6 лл.

истечения срока данного ему паспорта на поездку в Запорожскую Сечь и польские

1278 – 1279

Дело по жалобе домотканского атамана Я.Швыдкого о причиненных ему побоях

области по торговым делам. 17 июля 1762 г. Оригинал. F0, 40; 1 ед., 2 лл.

подпрапорным Чорнопольским 1761 г. Оригиналы. F0, 40; 2 ед., 16 лл.

1505 – 1506

Предписание полковому обозному о приведении к присяге старшины и казаков

1280 – 1304

Ордера, рапорты и переписка по делу о нанесении личного оскорбления добрянским

Слободского казачьего полка на верность Екатерине Алексеевне - императрице все-

сотником Попатенком квартермистру Пермского драгунского полка Петру Иващен-

российской. 13 – 19 июля 1762 г. Оригинал и черновик. F0, 2 ед., 4 лл.

ко. 1761 г. Оригиналы, черновики. F0, 40; 25 ед., 35 лл.

1507 – 1526

Ордера, прошения и рапорты о назначении пушкарями Слободского полка жителей

1305 – 1318

Ордер коменданта крепости Елизаветы Муравьева и рапорты сотников по делу об

слободы Тройницкой Андрея Дундука и Ивана Цебро и слободы Овнянской Гераси-

отнятии у полтавских купцов волов с повозками и товарами в урочище, принадле-

ма Олейниченко и переписка о их правах и земельной собственности. 24 июля 1762

жащем запорожским казакам. 1761 г. Оригиналы. F0, 40; 14 ед., 26 лл.

г. – 30 июня 1763 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 20 ед., 33 лл.

1319 – 1344

Рапорты, уведомления и ведомости Фридриха Геринга о состоящих в наличии в

1527 – 1578

Рапорта и доношения полковой слободской канцелярии и комендансткой канцеля-

цейхаузе запасных частей для артиллерии и огнестрельного оружия. 1761 г. Ориги-

рии крепости Елизаветы о выдаче паспортов на свободный проезд по торговым и

налы. F0, 40; 26 ед., 52 лл.

личным делам. Июль – октябрь 1762 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 52 ед., 73 лл.

1345 – 1354

Табель о состоянии Слободского казачьего полка и рапорты по этому вопросу. 1761

1579 – 1596

Предписания подполковника Абахаффон Эрста капитану Четову о заготовке про-

г. Оригиналы. F0, 40; 10 ед., 19 лл.

вианта, о приведении к присяге драгуна, о перемещении в личном составе, порядке

1355 – 1367

Ордера коменданта крепости Елизаветы бригадира Муравьева о переводе сотника

содержания полков и др. вопросам. Июль – октябрь 1762 г. Оригиналы. F0, 40; 18ед.,

Ингульского Лисаневича сотником в слободу. Высь и рапорты о выделении ему па-

34 лл.

хотной земли и лугов. 1761 г. Оригиналы, копии и черновики. F0, 40; 13 ед., 24 лл.

1597 – 1598

Доношение и ведомость крииалместра Браилова о приходе и расходе денежной

1368 – 1421

Рапорты и доношения о смене команд на форпостах, о выдаче паспортов и др. во-

сербской суммы за майскую треть 1762 г. Октябрь 1762 г. Оригиналы. F0, 2 ед., 36 лл.

просам. 1761 г. Оригиналы и копии. Один документ на турецком языке. F0, 40; 54 ед.,

1599 – 1606

Дело о наказании в полковой канцелярии слободы Ингульской казака Ефима Юр-

108 лл.

ченка и о поджоге капралом Федором Афанасьевым дома сотника Кондрата Пулаи.

1422 – 1442

Рапорты жителей с. Камяны в слободскую полковую канцелярию о тяжести постоя

Октябрь 1762 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 8 ед., 12 лл.

ландмилицкого Брянского полка, о пропаже лошади, о доставке пакетов в кош низо-

1607 – 1610

Ведомости полученным в полковой слободской канцелярии ордерам, содержащим-

вой запорожский и по другим вопросам. 8 января 1761 – 12 февраля 1764 г. Ориги-

ся под караулом и рапорты о выдаче паспортов жителям слободы Тишковки Ивану

налы. F0, 40; 21 ед., 38 лл.

Реве с товарищами и др. документы. Октябрь 1762 г. Оригиналы. F0, 4 ед., 6 лл.

1443 – 1449

Промемории коша войска запорожского низового и отношения слободской пол-

1611 – 1618

Рапорты о заготовке сена о состоянии слободского казачьего селения, о нападении

ковой канцелярии о содержащемся под стражей за воровство волов Корнее Бойко.

запорожских казаков и об увозе ими печеного хлеба, ведомости отлучек и нарядов

Ноябрь 1761 – 27 апреля 1762 г. Оригиналы и черновики. F0, 16 ед.

рядовых и мастеров по крепости. Октябрь 1762 г. Оригиналы. F0, 40; 8 ед., 15 лл.

1450 – 1464

Рапорты инженер – подполковника Менцелиуса о выделении из разных полков к

1619 – 1625

Ордера и отношения киевского генерал-губернатора Глебова и коменданта крепости

инженерной, команде мастеровых и работных людей. 1761 – 1763 гг. Оригиналы и

Елизаветы о запрещении взимать денежные сборы с подвод, доставляющие прови-

черновики. F0, 15 ед., 23 лл.

ант в Слободской полк. 12 октября – 11 ноября 1762 г. Оригиналы, копии, чернови-

1465 – 1471

Ордера, требующие бдительности на постах по границе, рапорты и ведомости о по-

ки. F0, 40; 7 ед., 11 лл.

лученных амуничных денег. 1761, 1766 г. Оригиналы. F0, 40; 7 ед., 14 лл.

1626 – 1647

Рапорты, отношения и табели о состоянии слободского казачьего полка, о прибыли

и убыли людей. Ноябрь 1762 – январь 1763 г. Оригиналы. F0, 40; 22 ед., 46 лл.

112

113

1648 – 1657

Доношения командиров рот и команд Нежинского полка киевского гарнизона о

1904 – 1911

Переписка по вопросу о заселении новых слобод выходцами из-за границы и о при-

вступлении в брак нижних чинов. 1762 г. Оригиналы. 40; 10 ед., 20 лл.

нятии ими русского подданства. 1763 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 8 ед., 12 лл.

1658 – 1669

Доношения капитана Пандурского полка Олешовского о жестоком обращении по-

1912 – 1953

Указы, ордера, промемории, рапорты и др. документы об учреждении почты, об уси-

ручика Карачуна с подчиненными и о нанесении оскорбления ему и его жене, орде-

лении границ, о нападении поляков на новопоселенные слободы, о поимке бежав-

ра Мельгунова о разборе этого дела и приговор. 1762 г. Оригиналы и копии. F0, 40;

ших колодников и др. вопросам. 1763 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 42 ед., 90 лл.

12 ед., 24 лл.

1954 – 1960

Паспорта, выданные жителям крепости Елизаветы на поездку в Польшу и Запорож-

1670 – 1682

Ордера и рапорты о задержании жителя польской слободы Покотиловки Павла

скую Сеч. 1763 год. Оригиналы. F0, 40; 7 ед., 13 лл.

Шугайла по обвинению в воровстве лошадей и рогатого скота, реляция о победах

1961 – 1965

Рапорты слободской полковой канцелярии гарнизонной канцелярии, крепости Ели-

русских войск в Померании. 1762 г. Оригиналы, копии и черновики. F0, 40; 13 ед., 26

заветы о побеге жителей слободы Новоархангельской в Польшу в связи с отсутстви-

лл.

ем топлива для отопления изб. 1763 г. Оригиналы. F0, 5 ед., 10 лл.

1683 – 1694

Дело о покупке у премьер-майора Серезлия в архангелогородском шанце дома для

1966 – 2037

Указы, ордера, отношения и рапорты о перемещении личного состава, полученные

занятий пограничной комиссии, созданной на границе с Брацлавским воеводством.

комендантской канцелярии крепости Елизаветы. 1763, 1787, 1795 г. Оригиналы и

1762 год. F0, 12 ед., 24 лл. Оригиналы и копии.

копии. F0, 40; 72 ед., 150 лл.

1695 – 1697

Указ военной коллегии и ордер о задержании монахов и церковно-служителей, кото-

2038 – 2048

Отношения и рапорты коменданта крепости Елизаветы Фризеля и др. лиц главной

рые не имеют законых паспортов. 1762 г. Оригинал и копия. F0, 40; 3 ед., 6 лл.

канцелярии Новосербского корпуса и генерал – майору Исакову о положении дел на

1698 – 1707

Доношения о пропаже лошадей, наличии и потребности инструментов для произ-

форпостах и танцах и др. вопросам. Февраль – июнь 1764 г. Оригиналы на русском и

водства инженерных работ, о получении жалования. 1762 г. есть док. за 1759 г. Ори-

польском языках. F0, 11 ед., 22 лл.

гиналы, черновики. F0, 10 ед., 15 лл.

2049

Экзекуторский лист об исполнении наказания над рядовым Тульского пехотного

1708 – 1727

Табели о состоянии Слободского казачьего полка и переписка по жалобе Михаила

полка Василием Дупаевым за побег из полка. Март 1786 г. Оригинал. F0, 1 ед., 1 лл.

проходы на притеснение новопоселенцев сотником плетеноташлыцким Молчаном

2050 – 2056

Рапорты исполняющего должность коменданта крепости Елизаветы полковника

1762 г. Оригиналы и черновики. F0, 40; 20 ед., 43 лл.

Фризеля генерал-майору А.С.Исакову о положении дел в пограничной комиссии,

1728 – 1776

Ордера слободской полковой канцелярии, рапорты сотников и прошения казаков

учрежденной на границе с Брацлавским воеводством и др. вопросам. Май – июнь

о спорах за землю, об оскорблении, пропаже лошадей, о временном исполнении

1764 г. Оригиналы и копии. F0, 7 ед., 12 лл.

должности сотника и другим вопросам. 1762 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40;

2057 – 2068

Рапорты командира Орловского форпоста ротмистру Московского карабинерного

49 ед., 70 лл.

полка Жихареву о состоянии подчиненной ему команды, о перемещении личного

1777 – 1778

Указы гарнизонной канцелярии крепости Елизаветы об отпуске денежного содер-

состава и по др. вопросам. Май – июнь 1764 г. Оригиналы. F0, 40; 12 ед., 24 лл.

жания обер- и унтер-офицерам, капралам и нижним чинам гусарского хорватского

2069 – 2079

Ордера и рапорты о высылке команд в Болтышевский лес для заготовки материала

полка новосербского корпуса. 20-27 марта 1762 г. Оригиналы. F0, 2 ед., 4 лл.

на ремонт конюшни Пермского карабинерного полка. Июль-август 1764 г. Оригина-

1779 – 1825

Ордера коменданта крепости Муравьева и рапорты к нему о состоянии новопосе-

лы, черновики. F0, 40; 11 ед., 22 лл.

ленных слобод, о прибыли и убыли людей, о беглых рекрутах и др. вопросам. 1762 г.

2080 – 2093

Указы сената, военной коллегии, коллегии иностранных дел и др. документы, по-

Оригиналы. F0, 40; 47 ед., 80 лл.

лученные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. 1764 г. Оригиналы и

1826 – 1835

Рапорты инженер-подполковника Менцелиуса и поручика Лярского коменданту

копии. F0, 14 ед., 18 лл.

крепости Елизаветы о замене солдат караула и переписка о побеге одного солдата.

2094 – 2104

Указы Елисаветградской гарнизонной канцелярии о расчете с подрядчиками за по-

Январь – июль 1763 г. Оригиналы и черновики. F0, 10 ед., 14 лл.

ставку фуража и провианта. 1764 год. Оригиналы. F0, 11 ед., 13 лл.

1836 – 1844

Покорные доношения жителей о вознаграждении за верную службу, о побоях, учи-

2105 – 2107 Указ воинской следственной комиссии при Елисаветградской крепости, вопросные

ненных бургомистром Нежинцем Якову Ковалю, с просьбой о выдаче паспортов и

пункты и др. документы по делу об обвинении казака Якова Безрукавого в воров-

т.д. Март 1763 г. Оригиналы, черновики. F0, 9 ед., 13 лл.

стве лошадей у гусара Бранковича. 1764 г. Оригиналы и копия. F0, 3 ед., 6 лл.

1845 – 1875

Указы, ордера и рапорты о взятии на учет денщиков, о выходе из мещанства и всту-

2108

Рапорты сотников слободской полковой канцелярии о выдаче паспортов жителям

пление в казачее звание, о выдаче паспортов на свободный проезд и др. вопросам.

слобод на свободный проезд, о заготовке леса для строительства, о нападении поля-

Октябрь 1763 – январь 1764 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 31 ед., 45 лл.

ков, именные списки арестантов, содержащихся в Елисаветградском остроге. 1764 г.

1876 – 1884

Рапорты и отношения крепости Елизаветы гарнизонной канцелярии об удержании с

Оригиналы и копии повреждены. F0, 40; 33 ед., 66 лл.

бригадира Муравьева и ротмистра Попова по 6 рублей и о выплате рядовым денеж-

2109-2166

Ордера, промемории, отношения и рапорты о заселении вновь основанных слобод,

ного содержания. Декабрь 1763 г. Оригиналы. F0, 40; 9 ед., 10 лл.

о приблудившихся лошадях и скоте, о наказании за преступления и др. вопросам.

1885 – 1895

Ордера и рапорты о заготовке сена для строевых лошадей и др. документы. 1763 г.

Оригиналы, копии, черновики повреждены. 1765 г. F0, 40; 58 ед., 112 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 20 лл.

2167-2182

Ордера и рапорты о поимке бежавших солдат и погашении задолженности офицера-

1896

Экстракт из дела о казенных товарах, приводимых в крепость Елизаветы. 1763 г.

ми. 1765 г. Оригиналы и копии F0, 16 ед., 30 лл.

Копия. F0, 1 ед., 8 лл.

2183-2193

Ордера киевского оберкоменданта Елганинова и Исакова Черткову и коменданту

1897 – 1903

Ордера коменданта крепости Елизаветы Муравьева и рапорты писарей гарнизонной

крепости Елизаветы о перемещении личного состава, о побеге солдат и др. вопро-

канцелярии Щербинова и ЛОбовского о переводе по службе и об освобождении от

сам. 1765 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 15 лл.

налогов.

114

115

2194-2198

Ордера и переписка по вопросу о запрещении монахам Николаевского Медведов-

2383 – 2406

Указы главной провиантской канцелярии, промемории, ордера и рапорты, получен-

ского монастыря селиться и строиться вблизи границы около шанца Вершац. 1765 г.

ные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Март – июль 1767 г. Оригина-

Оригиналы, черновики. F0, 40; 5 ед., 7 лл.

лы и копии. F0, 40; 24 ед., 70 лл.

2199-2217

Ордера, рапорты, доношения и др. документы о развратной жизни жены отставного

2407 – 2426

Указы новороссийской губернской канцелярии, ордера, известия и рапорты о зим-

канцеляриста Василия Юдина, о ремонте в Новомиргородском шанце, о выплате

них квартирах Козловского пехотного полка, о проведении следствия по делу об

жалования рядовым и др. вопросам. 1765 год. Оригиналы, копии и черновики. F0,

убийстве гусара казаком Миргородского полка и др. вопросам. Июль – август 1767 г.

40; 19 ед., 30 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40; 20 ед., 40 лл.

2218 – 2235

Ордера коменданта крепости Елизаветы и рапорты командиров батальонов и ко-

2427 – 2430

Рапорты, доношения и ведомости о сборе пограничных пошлин на Крымском фор-

манд о состоянии, расквартировании и др. вопросам. 1765 г. Оригиналы и копии. F0,

посте за провоз соли, рыбы, прогон скота и т.д. Август – декабрь 1767 г. Оригиналы.

40; 18 ед., 30 лл.

F0, 4 ед., 6 лл.

2236 – 2243

Ордера генерал – майора Исакова и рапорты о содержании посланников крымского

2431 – 2502

Ордера коменданта крепости Елизаветы командирам батальонов и команд и их

хана и каймакана села Голт Гарбета Попова. 1765 г. Оригиналы, черновики. F0, 40; 8

рапорты ему о заготовке сена на зиму, о расходе стройматериалов и денег на строи-

ед., 11 лл.

тельство и ремонт и др. вопросам. 1767 год. Оригиналы и копии повреждены. F0, 40;

2244 – 2247

Письмо владельца слободы Кривое озеро Якуба аги Леха коменданту крепости Ели-

72 ед., 140 лл.

заветы Четкову, перевод письма и расписки в получении бежавшего служителя. 1765

2503 – 2513

Рапорты и ведомости о состоянии артиллерийской и инженерной команд и команд

г. Оригиналы на польском языке и перевод. 40; 4 ед., 6 лл.

при форпостах и шанцах из состава гарнизона крепости Елизаветы. 1767 год. Ори-

2248 – 2250

Ордера и отношения генерал – майора Исакова о посылке в Бахчисарай и Дубосары

гиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 36 лл.

с письмами киевского генерал-губернатора Глебова капитана Бастевича с необходи-

2514 – 2516

Ведомости и рапорты о сборе пошлин с вывозимых заграницу товаров и о расходе

мой командой. 1765 г. Оригинал, черновики. F0, 40; 3 ед., 4 лл.

этой суммы. 1767 г. Оригиналы. F0, 3 ед., 10 лл.

2251 – 2267

Следственное дело подпоручика Шурова за разорения его командой, совершенные в

2517 – 2527

Рапорты и ведомости поручика Корды о сборе пошлин на Крыловском пропускном

селе Городище и в получении взяток от жителей. 1765 – 1774 г. Оригиналы и копии.

форпосте и доношения о выдаче паспортов купцам. 1767 год. Оригиналы. F0, 40; 11

F0, 40; 17 ед., 34 лл.

ед., 15 лл.

2268 – 2272

Ордер генерал – майора Исакова о назначении майора Козлова презусом в след-

2528 – 2532

Следственное дело по обвинению Кузьмы Зарубенка в воровстве у купца Прокопа

ственную комиссию при крепости Елизаветы, вместо умершего Каненберга, рапор-

Дженки одного рубля пятидесяти копеек. 1767 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 5 ед., 8

ты об отправке рядовых на форпосты и др. вопросам. Март 1766 г. Оригиналы. 40; 5

лл.

ед., 10 лл.

2533

Ведомость денежного сбора в государственный доход в майской трети за вывози-

2273 – 2275

Рапорт, паспорт и сказка об отпущенном домой грузине Георгии Поповиче, бежав-

мые заграницу товары. 1767 г. Оригинал. F0, 1 ед., 22 лл.

шем из татарского плена. Июль 1766 г. Оригинал и копия. F0, 40; 3 ед., 6 лл.

2534 – 2561

Определения елисаветградской провинциальной канцелярии, относящиеся к комен-

2276 – 2285

Рапорты командиров батальонов коменданту крепости о батальонных нуждах и

дантским делам, рапорты и переписка со следственной воинской комиссией. 1767 г.

происшествиях. Август 1766 г. Оригиналы. 10 ед., 20 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40; 28 ед., 41 лл.

2286 – 2291

Указы елисаветградской провинциальной канцелярии, ведомость и рапорты об иму-

2562 – 2676

Ордера, прошения, доношения, промемории и рапорты, полученные комендантской

ществе подпоручика Фалецкого, содержащегося под стражей на гауптвахте. 1766 г.

канцелярией и состоящим при инвалидных ротах капитаном Деражкосским. 1767,

Оригиналы и копии. F0, 40; 6 ед., 9 лл.

1800 гг. Оригиналы и копии. F0, 40; 115 ед., 233 лл.

2292 – 2307

Рапорты командиров батальонов о состоянии вверенных им команд и др. вопросам.

2677 – 2679

Рапорт прапорщика Андрея Пятецкого елисаветградской провинциальной канце-

1766 г. Ори,гиналы черновики. F0, 40; 16 ед., 30 лл.

лярии о сборе пошлинных денег за продажу лошадей и крупного рогатого скота;

2308 – 2321

Рапорты о получении мундирных и амуничных вещей и о раздаче их по командам и

ведомость и др. Январь 1768 г. Оригинал. F0, 40; 3 ед., 6 лл.

батальонам. 1766 год. Оригиналы, черновики. F0, 40; 14 ед., 19 лл.

2680 – 2682

Доношение и ведомость о приходе и расходе денег по елисаветградской таможни на

2322 – 2333

Выборы, инструкция и рапорты отправляющимся для получения денег и вещей для

март месяц 1768 г. Март – апрель 1768 г. Оригиналы. F0, 3 ед., 12 лл.

крепости Елизаветы и дрю документы. Оригиналы, черновики и копии. 1766 г. F0,

2683 – 2685

Рапорты секунд-майора Черникова елисаветградской провинциальной канцелярии

40; 12 ед., 16 лл.

о поселенце Алексее Короленко, бежавшего от помещицы Мавры Бородиной и о

2334 – 2339

Указы, ордера, промемории и рапорты о проведении расследования по делу о наме-

расселении раскольников, выходцев из Польши. Март – август 1768 г. Оригиналы.

рении пикинера Дзюбенка застрелить лекаря Левтова и о нанесении ему оскорбле-

F0, 40; 3 ед., 6 лл.

ний. 1766 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 6 ед., 12 лл.

2686 – 2694

Паспорта, выданные на свободный проезд в Константинополь к послу Обрескову и

2340 – 2344

Ведомости и рапорты о состоянии школьников, находящихся в батальонах крепости

обратно, подписанные Воейковым, Кречетниковым и Обресковым. Апрель – август

Елизаветы. 1766 г. Оригиналы и копии. F0, 5 ед., 10 лл.

1768 г. Оригиналы и копии. F0, 9 ед., 18 лл.

2345 – 2362

Промемории, отношения и рапорты о состоянии батальонов и команд крепости

2695 – 2700

Доношение и ведомости о сборе и расходе денег по елисаветградской таможне за

Елизаветы. 1766 год. Оригиналы, копии и черновики. 1766 год. F0, 40; 18 ед., 25 лл.

июнь – июль 1768 г. Июль 1768 г. Оригиналы. F0, 40; 6 ед., 17 лл.

2363 – 2382

Инструкции, ордера, рапорты и другие документы, относящиеся к выбору офицеров

для посылки в цейхаузы за получением амуниции и вещей для экипировки полка.

1766 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 20 ед., 50 лл.

116

117

2701 – 2728

Рапорты и доношения с просьбой о выдаче паспортов на свободный проезд, жало-

3382 – 3397

Рапорты о доставлении лошадей крепости Елизаветы, о выдаче паспорта на свобод-

бами на жестокое обращение, о разборе дела о незаконном описании вещей и др.

ный проезд и по др. вопросам. 1770 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 16 ед., 32 лл.

вопросам. 21 июля – 9 сентября 1768 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40; 28 ед.,

3398 – 3425

Рапорты о выдаче со складов материалов для починки оружия и шанцевого ин-

48 лл.

струмента для производства фортификационных работ и др. материалов. 1770 год.

2729 – 2747

Указы елисаветградской провинциальной канцелярии и ордера коменданта по гар-

Оригиналы. F0, 40; 28 ед., 52 лл.

низону крепости Елизаветы. Июль – сентябрь 1768 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 19

3426 – 3511

Пароли и лозунги на 1770 – 1774 годы, присланные в комендантскую канцелярию

ед., 38 лл.

крепости Елизаветы. 1770 – 1774 гг. Оригиналы. F0, 86 ед., 210 лл.

2748 – 2762

Промемории и рапорты комендансткой канцелярии о необходимости ремонта по-

3512 – 3521

Известия елисаветградской провинциальной канцелярии, рапорты и аттестаты,

мещения гауптвахты и порохового погреба. Июль 1768 – апрель 1769 г. Оригиналы и

относящиеся к продовольствованию гарнизона и турок. Январь 1771 – январь 1772

копии. F0, 40; 15 ед., 22 лл.

года. Оригиналы и копии. F0, 40; 10 ед., 15 лл.

2763 – 2766

Предложения елисаветградской провинциальной канцелярии о поимке гайдамаков

3522 – 3536

Указы сената и военной коллегии, присланные генерал – майором Чертковым ко-

и допросные листы. Август 1768 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 4 ед., 8 лл.

мендантской канцелярии крепости Елизаветы. Декабрь 1771 – январь 1772 года.

2767 – 2788

Ордера, рапорты и переписка о разжаловании в рядовые за пьянство офицера Ели-

Копии. F0, 40; 15 ед., 24 лл.

саветградского пикинерного полка, о заготовке сена для лошадей и по др. вопросам.

3537 – 3575

Указы, ордера, доношения, промемории, известия, реверсы и рапорты, полученные

1768 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 22 ед., 35 лл.

комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Декабрь 1771 – июнь 1772 года.

2789 – 2798

Рапорты о взыскании с елисаветградских купцов процентных денег за опротесто-

Оригиналы и копии. F0, 40; 39 ед., 45 лл.

ванные вексели. 1768 г. Оригиналы. 40; 10 ед., 20 лл.

3576 – 3580

Билет и установление о выдаче билетов объезжающих из Москвы с соблюдением

2799 – 2813

Указ новороссийской губернской канцелярии, рапорты и переписка об отправлении

предохранительных правил против «моровой язвы», рапорты о получении этих до-

в Москву депутатов в комиссию о новом уложении. 1768 г. Оригиналы и копии. F0,

кументов и о проверке проезжающих на заставах. январь – октябрь 1772 года. Чер-

40; 15 ед., 20 лл.

новики и копии. F0, 5 ед., 12 лл.

2814 – 2849

Ведомости и именные списки детей солдат гарнизона крепости Елизаветы и детей,

3581 – 3582

Ордера коменданта крепости Елизаветы Дувинга поручику Галишеву и ведомость

обучающихся в школе. 1769 г. Оригиналы. F0, 40; 36 ед., 78 лл.

наличных вещей в запасном цейхаузе. Январь – декабрь 1772 года. Оригиналы и

2850 – 2862

Ордера, промемории, рапорты и допросные листы по делу о прижитии жительни-

копии. F0, 40; 2 ед., 20 лл.

цей слободы Аджамки Варварой Глущихой незаконного ребенка от солдат, кварти-

3583 – 3592

Указы военной коллегии, ордера Вайкова и Елчанинова о перемещении по службе

рующих в слободе. 1769 – 1772 гг. Оригиналы и копии. F0, 40; 13 ед., 32 лл.

воинских чинов, о выплате жалования за фортификационные работы и др. вопро-

2863

Известие о поимке беглого солдата Пермского батальона Баранова. Апрель 1770 г.

сам. Апрель – май 1772 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 10 ед., 20 лл.

Оригинал. F0, 1 ед., 1 лл.

3593 – 3610

Рапорты и ведомости об отсутствии в новопоселенных слободах случаев заболева-

2864 – 2883

Рапорты и доношения командиров батальонов коменданту крепости Елизавета о

ния опасной болезнью и ведомости. 1772 г. Оригиналы. F0, 40; 18 ед., 25 лл.

состоянии подчиненных им команд и др. вопросам. Май 1770 г. Оригиналы и копии.

3611

Аттестатные и именные списки личного состава батальонов, входящих в состав гар-

F0, 40; 20 ед., 38 лл.

низона крепости св. Елизаветы и рапорты командиров батальонов комендантской

2884 – 2923

Рапорты и арматурные списки о наличии в магазинах провианта, фуража и боепри-

канцелярии. 1772 г. Оригиналы, копии. F0, 40; 1 ед., 208 лл.

пасов. Май – июнь 1770 г. F0, 40; 40 ед., 57 лл.

3612 – 3613

Указ сената о пропуске лиц только через учрежденные заставы и рапорт о исполне-

2924 – 2968

Ордера, предписания и отношения, полученные комендантской канцелярией крепо-

нии его. 1772 г. Черновик и копия. F0, 2 ед., 8 лл.

сти св. Елизаветы. Оригиналы и копии. Май – июнь 1770 г. F0, 40; 45 ед., 80 лл.

3614

Учреждение о порядке отпуска товаров из Москвы в другие города с принятием мер

2969 – 2983

Ордера, рапорты и переписка по делу о запрещении казаками поселенцам с. Добрян-

против «моровой язвы». 1772 г. Копия. F0, 1 ед., 7 лл.

ки косить сено. Оригиналы, черновики. Июнь – декабрь 1760 г. F0, 40; 15 ед., 30 лл.

3615 – 3616

Присяга на чин подполковника премьер и секунд-майора, обер и унтер-офицеров и

2984 – 3336

Указы военной коллегии, ордера и рапорты командиров рот инженерной команды

рядовых. 1772 – 1795 гг. Оригиналы. F0, 2 ед., 25 лл.

о состоянии рот, о смерти солдат, о выплате денежного содержания и по другим во-

3617

Журнал для записи приказов коменданта по крепости Елизаветы. Февраль – сен-

просам. Июнь 1770 – декабрь 1778 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 353 ед., 680 лл.

тябрь 1773 года. F0, 1 ед., 189 лл.

3337 – 3344

Указы гарнизонной канцелярии, предложения и рапорты о заготовке сена для вто-

3618

Извещение о обнаруженном убитом запорожском казаке и о результатах осмотра

рой армии. Октябрь – ноябрь 1770 г. Оригиналы. F0, 40; 8 ед., 16 лл.

тела. 8 августа 1773 г. Оригинал. F0, 1 ед., 2 лл.

3345 – 3353

Рапорты и доношения, адресованные комендантской канцелярии крепости Елизаве-

3619

Рапорт поручика Петра Ганшиша о выдаче свечей для караула. 9 августа 1773 г. Ори-

ты. 1770 год. Оригиналы. F0, 40; 9 ед., 18 лл.

гинал. 40; 1 ед., 2 лл.

3354 – 3377

Указы военной коллегии, ордера и конфирмация приговора содержащемуся под

3620 – 3621

Доношение вдовы поручика третьего батальона крепости Елизаветы Анны Степани-

стражей подпрапорщику Староспольского пехотного полка Звягина и др. вопросам.

щевой о насильственном, отобрании у нее денег и вещей ее замужней падчерицей и

1770 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 24 ед., 46 лл.

реестр приданого падчерицы. Август 1773 г. Оригинал и копия. F0, 2 ед., 4 лл.

3378 – 3381

Рапорты старосты слободы Клинцы Покровского и др. о причинении убытков и

3622 – 3670

Ордера и рапорты о выплате денежного содержания, о переводе офицеров и солдат

обид жителям проходившими воинскими частями. 1770 год. Оригиналы. F0, 40; 4

в другие части по состоянию здоровья и по другим вопросам. Сентябрь – октябрь

ед., 8 лл.

1773 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 49 ед., 52 лл.

118

119

3671 – 3672

Указы новороссийской губернской канцелярии о разрешении построить мост через

4034 – 4035

Отношение и рапорт о перемещении жителя слободы Красный Яр Михаила Горба-

реку для удобства подвоза дерна и строительных материалов к месту работы. 1773 г.

чева в плотницкий цех крепости св. Елизаветы. 1775 год. Оригиналы. F0, 2 ед., 4 лл.

Оригиналы. F0, 2 ед., 4 лл.

4036 – 4043

Извещения елисаветградской провинциальной канцелярии комендантской канцеля-

3673 – 3703

Ордера, рапорты, известия и др. документы об отпуске леса для строительства в сло-

рии. 1775 год. Оригиналы. F0, 8 ед., 16 лл.

боде Верблюжской, об увольнении рядовых и сержантов от службы и др. вопросам.

4044 – 4083

Рапорты командиров батальонов крепости св. Елизаветы в комендантскую канцеля-

1773 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 31 ед., 50 лл.

рию о бежавших солдатах. 1775 год. Оригиналы. 40; 40 ед., 53 лл.

3704 – 3731

Рапорты сотников и командиров команд о вещах, оставшихся после смерти рядо-

4084 – 4116

Указы, ордера, промемории, извещения, сообщения и рапорты, полученные комен-

вых, о выходцах на поселение и др. вопросам. 1773 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 28

дантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Январь – февраль 1776 года. Ориги-

ед., 52 лл.

налы и копии. F0, 40, 80; 33 ед., 65 лл.

3732 – 3749

Указы военной коллегии ордера и рапорты командиров батальонов комендантской

4117 – 4120

Рапорты купеческого правления комендантской канцелярии о наличии больных в

канцелярии крепости Елизаветы. 1773 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 18 ед., 36 лл.

городе. 2 – 5 марта 1776 г. Оригиналы 40; 4 ед., 8 лл.

3750 – 3752

Рапорты елисаветградской провинциальной канцелярии о побегах нижних чинов и

4121 – 4162

Указы, ордера, доношения и рапорты, полученные комендантской канцелярией

жителей слобод. 1773 г. Оригиналы. F0, 3 ед., 6 лл.

крепости св. Елизаветы. Март 1776 г. Оригиналы и копии, поврежденные плохим

3753 – 3771

Ордера секунд-майора Петра Казаринова провиантмейстру третьего батальона Ми-

хранением. F0, 40; 42 ед., 85 лл.

лонину крепости св. Елизаветы о раздаче провианта рядовым и капралам. Январь –

4163 – 4293

Указы, ордера, известия, промемории, доношения и рапорты, полученные комен-

декабрь 1774 г. Оригиналы. F0, 40; 19 ед., 38 лл.

дантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Апрель – май 1776 г. Оригиналы и

3772 – 3787

Ордера и предписания Якова Елчанинова и Петра Тютчева исполняющему долж-

копии. F0, 40, 80; 31 ед., 250 лл.

ность коменданта крепости св. Елизаветы. Август – сентябрь 1774 г. Оригиналы. F0,

4294 – 4322

Рапорты командиров батальонов комендантской канцелярии о состоянии подчи-

16 ед., 18 лл.

ненных им команд, о закупке провианта и др. вопросам. Май 1776 г. Оригиналы. F0,

3788 – 3793

Известия елисаветградской провинциальной канцелярии о строительстве моста

40, 80; 29 ед., 53 лл.

через р. Буг. 1774 г. Оригиналы. F0, 6 ед., 12 лл.

4323 – 4431

Указы государственной военной коллегии, новороссийской губернской канцелярии,

3794 – 3839

Рапорты о заготовке сена для лошадей на зиму, о перемещении личного состава, об

обер, штер и кригс комиссарской комиссии при Украинской дивизии, ордера и при-

отсутствии в слободах и командах заразных болезней, допросные листы и др. доку-

казы киевского обер-коменданта Елганинова, Петра Текелли, рапорты, доношения

менты. 1774 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 46 ед., 95 лл.

коменданту крепости Св. Елизаветы полковнику Соколову. Декабрь 1776 г. – январь

3840 – 3873

Указы провиантского и комиссариатского правления, полученные комендантской

1777 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 109 ед., 123 лл.

канцелярией крепости св. Елизаветы. Февраль – август 1775 г. Оригиналы. F0, 34 ед.,

4432 – 4459

Ордера коменданта крепости св. Елизаветы полковника Соколова казначею се-

36 лл.

кунд-майору Лбову о закупке необходимых материалов. 1776 год. оригиналы. 40; 28

3874 – 3891

Рапорты об отправке нижних чинов Азовского пехотного полка в Ениколь, о до-

ед., 33 лл.

ставлении сам с Бердянской косы, об отобрании в Зимовниках бывших запорожских

4460 – 4478

Рапорты командира 3-го батальона крепости Св. Елизаветы в комендантскую канце-

казаков оружия. Июнь – июль 1775 г. Оригиналы повреждены. F0, 38 лл.

лярию об отпуске провианта и железа. 1776 г. Оригиналы. 40; 19 ед., 31 лл.

3892 – 3953

Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты, формулярные списки и аттестаты,

4479 – 4611

Указы государственной военной коллегии, украинской обер штер и кригс комиссар-

полученные комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Июль 1775 – март

ской комиссии, ордера киевского обер-коменданта Елганинова, генерал-майора Му-

1776 г. F0, 40, 80; 62 ед., 130 лл.

ромцева и др., рапорты батальонных командиров, ведомости о состоянии команд.

3954 – 3964

Рапорты и доношения купца Красноглазова о доставке по подряду провианта, о за-

Январь – февраль 1777 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 133 ед., 160 лл.

держании в польских областях русских поселенцев и по другим вопросам. 1775 год.

4612 – 4638

Ордера коменданта крепости Св. Елизаветы полковника Соколова казначею се-

Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 22 лл.

кунд-майору Лбову о выдаче денег на производство строительных и ремонтных

3965 – 3973

Ордер Елчанинова коменданту крепости св. Елизаветы, рапорты и допросные листы

работ, на выплату жалования и др. расходы. Январь – октябрь 1777 г. Оригиналы. 40;

о бежавших солдатах 1-го батальона и вернувшихся в свою часть. 1775 г. Оригиналы

27 ед., 54 лл.

и копии. F0, 40; 9 ед., 15 лл.

4639 – 4657

Ордера коменданта крепости Св. Елизаветы полковника Соколова секунд майору

3974 – 4012

Указы военной коллегии, ордера Елчанинова, Текелли и Муромцева и рапорты ко-

Лбову об отпуске провианта для батальонной школы. Январь - декабрь 1777 г. Ори-

менданту крепости св. Елизаветы о заключении мира с Турцией, о бежавших солда-

гиналы. 40; 19 ед., 37 лл.

тах и др. вопросам. 1775 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 39 ед., 75 лл.

4658 – 4863

Указы, ордера, сообщения, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

4013 – 4024

Промемории киевской инженерной команды, черного гусарского полка комендант-

целярией крепости Св. Елизаветы. Май – июнь 1777 г. Оригиналы и копии. F0, 40,

ской канцелярии крепости св. Елизаветы о восстановлении караула в инженерном

80; 206 ед., 370 лл.

квартиле о бежавших солдатах, о смене команды на польской границе и др. вопро-

4864 – 5012

Указы Новороссийской губернской канцелярии, комиссии генерал - провиантмей-

сам. 1775 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 12 ед., 15 лл.

стера, главного кригс комиссариата при Украинской дивизии, ордера киевского

4025 – 4033

Отношение полковника Василия Зверева комендантской канцелярии крепости св.

обер-коменданта Елганинова, Петра Текелли, генерал – майора Муромцева, рапорты

Елизаветы о смене постов в Вошивой и Камышоватой, рапорты с просьбой об отпу-

командиров батальонов коменданту крепости Св. Елизаветы полковнику Соколову.

ске домой на побывку и др. вопросам. 1775 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 9 ед., 12

август 1777 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 149 ед., 180 лл.

лл.

120

121

5013 – 5023

Рапорты командиров батальонов и рот комендантской канцелярии крепости Св.

6419

Указы обер кригс комиссариатской комиссии, ордера, рапорты и ведомости о вы-

Елизаветы об исключении из списков нижних чинов и о переводе их в другие воин-

плате жалования полкам и командам по третям года. 1778 – 1779 годы. Оригиналы и

ские части и их формулярные списки. Сентябрь 1778 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 11 ед.,

копии. F0, 40; 73 ед., 150 лл.

15 лл.

6420 – 6562

Указы, ордера, промемории, ведомости, ордера и доношения, полученные комен-

5024 – 5087

Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты и др. документы, полученные

дантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Март – апрель 1779 г. Оригиналы и

комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Декабрь 1777 – январь 1778 г.

копии. F0, 40, 80; 143 ед., 260 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 64 ед., 150 лл.

6563 – 6699

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

5088 – 5097

Рапорты коменданту крепости Св. Елизаветы полковнику Соколову о выдаче па-

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Июнь – июль 1779 года. Оригиналы

спортов шестнадцати выходцам из Польши на свободный проезд от Кременчуга до

и копии. F0, 40, 80; 137 ед., 202 лл.

российской границы и о командировании воинских чинов. 1777 г. Оригиналы. F0,

6700 – 6917

Указы, ордера, промемории, рапорты, доношения и др. документы, полученные

40, 80; 10 ед., 20 лл.

комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. август – сентябрь 1779 года.

5098 – 5227

Ордера, рапорты и доношения командиров рот и батальонов коменданту крепости

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 218 ед., 430 лл.

Св. Елизаветы о выдаче жалования нижним чинам, о перемещении личного состава

6918 – 7103

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

и др. вопросам. Январь – ноябрь 1778 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 130 ед., 240 лл.

ченные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. октябрь 1779 г. Оригина-

5228 – 5321

Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты и др. документы, полученные ко-

лы и копии. F0, 40, 80; 186 ед., 270 лл.

мендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Февраль - апрель 1778 г. Ориги-

7104 – 7128

Указы обер кригс комиссариатской комиссии, ордера, рапорты, промемории и др.

налы и копии. F0, 40, 80; 94 ед., 203 лл.

документы, полученные комендансткой канцелярией крепости Елизаветы. Октябрь

5322 – 5430

Ордера, предложения, сообщения, промемории, известия, доношения и рапорты,

1779 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 25 ед., 50 лл.

полученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Март 1778 г. Ори-

7129 – 7312

Указы, ордера, отношения, извещения, промемории и рапорты, полученные комен-

гиналы и копии. F0, 40, 80; 109 ед., 200 лл.

дантской канцелярией крепости Елизаветы. Октябрь 1779 – январь 1780 г. Оригина-

5431 – 5564

Указы, ордера, сообщения, промемории, доношения и рапорты, полученные комен-

лы и копии. F0, 40, 80; 184 ед., 385 лл.

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Май 1778 г. Оригиналы и копии. F0,

7313 – 7498

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

40, 80; 134 ед., 250 лл.

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Октябрь – ноябрь 1779 года. F0, 40,

5565 – 5659

Указы обер кригс комиссариатской комиссии при Украинской дивизии, коллегий

80; 186 ед., 273 лл.

иностранных дел и военной, слободской украинской канцелярии, ордера и прика-

7499 – 7726

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

зы киевского обер-коменданта Елганинова, Петра Текелли и др. елисаветградской

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Декабрь 1779 – июнь 1780 г. Ориги-

комендантской канцелярии. Июнь – июль 1778 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 95

налы и копии. F0, 40, 80; 228 ед., 430 лл.

ед., 132 лл.

7727 – 7742

Следственное дело об уплате секунд-майором Гладышевым пятисот рублей поручи-

5660 – 5800

Указы новороссийской губернской канцелярии, главного кригс комиссариата при

ку Варнаховскому по векселю, данному в счет карточного долга. 1779 г. Оригиналы и

Украинской дивизии, ордера киевского обер-коменданта Елганинова, ведомости

копии. F0, 40; 16 ед., 36 лл.

о личном составе и состоянии батальонов крепости, рапорты на имя коменданта

7743

Приказы, отдаваемые по (Елисаветградскому конных стрелков) полку. 1779 год.

крепости Св.Елизаветы полковника Соколова. Август – сентябрь 1778 г. Оригиналы

Оригиналы. F0, 1 ед., 60 лл.

и копии. F0, 40, 80; 141 ед., 160 лл.

7744 – 7774

Указы главного кригскомиссариата и ордера коменданта крепости Св. Елизаветы

5801 – 5823

Рапорты и ведомости, представленные командирами рот и батальонов коменданту

полковника Вукотича казначею Микулшину о выплате денежного содержания за

крепости Св. Елизаветы. сентябрь – декабрь 1778 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 23 ед., 55

сентябрьскую треть 1779 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 31 ед., 62 лл.

лл.

7775 – 7815

Указы обер кригскомиссариатской комиссии, ордера, рапорты, промемории и др.

5824 – 5987

Ордера, указы, сообщения, промемории и рапорты, полученные канцелярией кре-

документы по комиссариатским делам. 1779 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 41 ед.,

пости и журналы их регистрации. Ноябрь 1778 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 164

82 лл.

ед., 259 лл.

7816 – 8162

Указы, ордера, промемории, ведомости, формулярные списки, рапорты и доноше-

5988 – 6126

Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

ния, полученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. 1779 год.

целярией крепости Св.Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1778 г. Оригиналы и копии. F0,

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 347 ед., 650 лл. Примечание: в деле есть подлинник

40, 80; 139 ед., 237 лл.

А.В. Суворова.

6127 – 6281

Указы, ордера, предложения, промемории, сообщения, известия, донесения и рапор-

8163 – 8272

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, по-

ты, полученные комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. 1778 г. Ориги-

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь – февраль

налы и копии. F0, 40, 80; 155 ед., 240 лл.

1780 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 110 ед., 180 лл.

6282 – 6417

Ордера, сообщения, промемории, доношения, рапорты, полученные комендантской

8273 – 8294

Рапорты, доношения и др. документы, относящиеся к делу о долгах, оставшихся

канцелярией крепости Св.Елизаветы. 1778 год. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 136

после смерти командира батальона премьер-майора Копылова. 1780 год. Оригиналы

ед., 235 лл.

и копии. F0, 40, 80; 22 ед., 42 лл.

6418

Указы, ордера, промемории, рапорты и др. документы, полученные комендантской

канцелярией крепости Св.Елизаветы. Оригиналы и копии. 1778 г. F0

122

123

8295

Журнал для записи исходящим из комендантской канцелярии крепости Св.Ели-

10944 – 11245 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и др. документы, полученные ко-

заветы ордерам, отношениям, рапортам и др. документам. Январь – ноябрь 1780 г.

мендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Сентябрь – октябрь 1781 года.

Оригинал. F0, 1 ед., 224 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 302 ед., 570 лл.

8296 – 8444

Указы, ордера, промемории, рапорты и другие документы, полученные комендант-

11246 – 11445 Указы, ордера, отношения, промемории, доношения и рапорты, полученные в ко-

ской канцелярией крепости Св.Елизаветы. Март 1780 года. Оригиналы и копии. F0,

мендантской канцелярии крепости Св. Елизаветы. Октябрь – ноябрь 1781 года.

40, 80; 149 ед., 300 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 200 ед., 370 лл.

8445 – 8699

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

11446 – 11694 Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты, полученные комендантской кан-

ченные комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. Март – июнь 1780 г. F0,

целярией крепости Св. Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1781 года. Оригиналы и копии.

40, 80; 255 ед., 470 лл.

F0, 40, 80; 249 ед., 440 лл.

8700 – 8704

Рапорты и ведомости о наличии людей в гарнизонном штабе, батальонах и инже-

11695 – 11914 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, по-

нерной команде и о количестве лошадей. Апрель 1780 г. Оригиналы. F0, 40; 5 ед., 10

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь – февраль

лл.

1782 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 210 ед., 410 лл.

8705 – 8881

Указы, ордера, отношения, промемории, доношения, и рапорты, полученные комен-

11915 – 12154 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Август 1780 г. Оригиналы и копии.

ченные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Февраль – март 1782 г.

F0, 40, 80; 177 ед., 330 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 240 ед., 415 лл.

8882 – 9097

Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

12155 – 12330 Указы, ордера, сообщения, промемории, рапорты и доношения, полученные комен-

целярией крепости Св. Елизаветы. Август – сентябрь 1780 года. Оригиналы и копии.

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Март – апрель 1782 г. Оригиналы и

F0, 40, 80; 216 ед., 440 лл.

копии. F0, 40, 80; 176 ед., 250 лл.

9098 – 9291

Указы, ордера, промемории, ведомости, формулярные списки, рапорты и доноше-

12331 – 12583 Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты и др. документы, полученные

ния, полученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Октябрь –

комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Апрель – июнь 1782 г. Ориги-

ноябрь 1780 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 194 ед., 380 лл.

налы и копии. F0, 40, 80; 253 ед., 525 лл.

9292 – 9529

Указы, ордера, промемории, аттестаты, реверсы, доношения и рапорты, полученные

12584 – 12597 Рапорты командиров батальонов, артиллерийской и инженерной команд об отпуске

комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1780 года. Ори-

положенных денег на выплату жалования и продовольствия для вновь причислен-

гиналы и копии. F0, 40, 80; 238 ед., 400 лл.

ных нижних чинов. Май 1782 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 14 ед., 28 лл.

9530 – 9804

Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты и другие документы, полученые

12598 –

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Декабрь 1780 – январь 1781 г.

12748

ченные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Май 1782 г. Оригина-

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 275 ед., 525 лл.

лы и копии. F0, 40, 80; 151 ед., 250 лл.

9805

Счет прихода и расхода провианта и фуража по провиантскому магазину в бытность

12749 – 13006 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и др. документы, полученные ко-

смотрителем секунд-майора Лбова. 1780 год. Оригинал. F0, 1 ед., 116 лл.

мендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Июнь – июль 1782 г. Оригиналы

9806 – 9976

Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, по-

и копии. F0, 40, 80; 258 ед., 500 лл.

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь – февраль

13007 – 13252 Указы, ордера, сообщения, промемории, доношения и др. документы, полученные

1781 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 171 ед., 345 лл.

комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Август - сентябрь 1782 г. Ори-

9977 – 9982

Указы главной провиантской канцелярии, счетные ведомости и рапорты се-

гиналы и копии. F0, 40, 80; 246 ед., 450 лл.

кунд-майора Титов о приходе и расходе фуража по елисаветградскому провиантско-

13253 – 13511 Указы, ордера, сообщения, промемории, рапорты, доношения и др. документы, по-

му магазину. Январь – март 1781 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 6 ед., 12 лл.

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Декабрь 1782 – ян-

9983 – 10136 Указы, ордера, промемории, доношения, реверсы и рапорты, полученные комен-

варь 1783 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 259 ед., 513 лл.

дантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. январь – май 1781 года. Оригиналы

13512 – 13523 Указы сената, военной коллегии, наместнических правлений, обер, кригс-комисса-

и копии. F0, 40, 80; 154 ед., 250 лл.

риатской комиссии, полученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаве-

10137 – 10348 Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

ты. Декабрь 1782 – январь 1783 г. Оригиналы и копии. F0, 12 ед., 30 лл.

целярией крепости Св.Елизаветы. Февраль – март 1781 года. Оригиналы и копии.

13524 – 13738 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и др. документы, полученные ко-

F0, 40, 80; 212 ед., 400 лл.

мендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Февраль – март 1783 г. Оригина-

10349 – 10552 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

лы и копии. F0, 40, 80; 215 ед., 405 лл.

ченные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Апрель 1781 г. Ориги-

13739 – 13909 Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

налы и копии. F0, 40, 80; 204 ед., 397 лл.

целярией крепости Св. Елизаветы. Февраль – апрель 1783 г. Оригиналы и копии. F0,

10553 – 10784 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, по-

40, 80; 171 ед., 350 лл.

лученные комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. Июнь – июль 1781

13910 – 14212 Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты и др. документы, полученные ко-

года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 232 ед., 468 лл.

мендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Март – май 1783 г. Оригиналы и

10785 – 10943 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

копии. F0, 40, 80; 303 ед., 600 лл.

ченные комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. Июнь – август 1781 г.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 159 ед., 370 лл.

124

125

14213 – 14392 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

16790 – 16996 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Май – сентябрь 1783 г. Оригиналы и

ченные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. сентябрь – октябрь 1784

копии. F0, 40, 80; 180 ед., 270 лл.

года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 207 ед., 512 лл.

14393 – 14725 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, по-

16997 – 17241 Указы, ордера, промемории, сообщения, рапорты, донесения и др. документы, полу-

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Июнь – июль 1783 г.

ченные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1784 г.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 333 ед., 510 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 245 ед., 490 лл.

14726 – 14930 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

17242 – 17434 Указы, ордера, промемории, отношения, рапорты, доношения, арматурные списки

дантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Июль – август 1783 г. Оригиналы и

и др. документы, полученные комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы.

копии. F0, 40, 80; 205 ед., 370 лл.

Ноябрь 1784 – март 1785 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 193 ед., 390 лл.

14931 – 15035 Указы, ордера, рапорты и др. документы о принятии мер предосторожности против

17435 – 17449 Формулярные списки штаб, обер и унтер офицеров крепости св. Елизаветы. 1784

распространившейся в Новороссийском крае заразной болезни. Сентябрь – ноябрь

год. Оригиналы и копии. F0, 40; 15 ед., 60 лл.

1783 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 105 ед., 200 лл.

17450 – 17491 Рапорты, городничего коменданту крепости св. Елизаветы о происшествии в городе,

15036 – 15222 Указы, ордера, промемории, доношения, рапорты, полученные комендантской кан-

ведомости об оставшихся на складе оружейных и др. частях. Май 1785 г. Оригиналы

целярией крепости св. Елизаветы. Октябрь – ноябрь 1783 г. Оригиналы и копии. F0,

и копии. F0, 40, 80; 42 ед., 84 лл.

40, 80; 187 ед., 380 лл.

17492 – 17498 Ордера Петра Текелия коменданту крепости св. Елизаветы о присылке ему пойман-

15223 – 15412 Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

ных беглых солдат и рекрутов и о зачислении их в гарнизон крепости. Май 1785 г.

целярией крепости Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1783 г. оригиналы и копии. F0, 40,

Оригиналы. F0, 7 ед., 14 лл.

80; 190 ед., 385 лл.

17499 – 17645 Указы, ордера, отношения, промемории, рапорты, доношения и др. документы,

15413

Журнал для записи приказов, отданных комендантской канцелярией крепости Ели-

полученные комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Июль 1785 года.

заветы. Копии. 1783 год. F0, 1 ед., 154 лл.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 147 ед., 250 лл.

15414 – 15552 Указы елисаветградской провинциальной канцелярии, ордера Петра Текелли, ра-

17646 – 17853 Указы, ордера, отношения, промемории, рапорты, доношения и др. документы, по-

порты, ведомости батальонных и гарнизонного лекарей о наличии чумных больных

лученые комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Июль – сентябрь 1785

в карантин и др. вопросам. 1783 год. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 139 ед., 180 л.

г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 208 ед., 420 лл.

15553 – 15863 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы,

17854 – 18038 Указы, ордера, отношения, промемории, рапорты, доношения и др. документы,

полученные комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Январь 1784 года.

полученные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Сентябрь – октябрь

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 311 ед., 580 лл.

1785 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 185 ед., 350 лл.

15864 – 15896 Указы, ордера, отношения, промемории, рапорты, доношения и др. документы, по-

18039 – 18049 Судебное дело елисаветградского мещанина Григория Новицкого по обвинению

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь – июнь 1784

его в подговоре поселян слободы Клинцы к воровству и за скрытие им ворованных

г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 33 ед., 80 лл.

лошадей. 1785 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 22 лл.

15897 – 16149 Указы, ордера, отношения, промемории, доношения, рапорты и др. документы, по-

18050 – 18063 Указы военной коллегии о вычете денег с капитана Трубникова за перерасход овса,

лученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Май 1784 г. Ориги-

об увольнении от службы за выслугой лет и по инвалидности нижних чинов и др.

налы и копии. F0, 40, 80; 253 ед., 480 лл.

вопросам, а также прошения по этим вопросам. 1785 год. Оригиналы и копию F0,

16150 – 16180 Указы военной коллегии Новороссийской губернской канцелярии, обер, кригс

40, 80; 14 ед., 38 лл.

комиссариатской комиссии при четвертой дивизии, ордера, промемории и аттеста-

18064 – 18181 Указы, ордера, доношения, промемории, ведомости и рапорты, полученные комен-

ты, полученные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Июнь – июль

дантской канцелярией крепости Елизаветы. Январь – февраль 1786 г. Оригиналы и

1784 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 31 ед., 58 лл.

копии. F0, 40, 80; 118 ед., 234 лл.

16181 – 16210 Рапорты, доношения, ведомости, полученные комендантом крепости Св. Елизаветы

18182

Журнал для записи документов, исходящих из комендантской канцелярии крепости

Петерсоном и комендантской канцелярией. Июлб 1784 года. Оригиналы и копии. F0,

Елизаветы. Январь – март 1787 года. F0, 1 ед., 59 лл.

40, 80; 30 ед., 60 лл.

18183 – 18245 Указы, доношения, промемории, известия и рапорты, полученные комендантской

16211 – 16334 Указы, ордера, промемории, сообщения, рапорты, ведомости, доношения и др. доку-

канцелярией крепости Елизаветы. Январь – март 1786 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 63

менты, полученные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. Июль – август

ед., 120 лл.

1784 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 124 ед., 220 лл.

18246 – 18252 Отношения Ивана Синельникова коменданту крепости Елизаветы по поводу

16335 – 16536 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и доношения, полученные комен-

устройства и снабжения продовольствием 287 колонистов, прибывших из Риги.

дантской канцелярией крепости Елизаветы. Июль – ноябрь 1784 г. Оригиналы и

Февраль – октябрь 1787 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 7 ед., 9 лл.

копии. F0, 40, 80; 202 ед., 300 лл.

18253 – 18385 Указы, ордера, доношения, промемории, рапорты, полученные комендантской кан-

16537 – 16789 Указы, ордера, отношения, промемории, рапорты, доношения и др. документы, по-

целярией крепости Елизаветы. Март – апрель 1786 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80;

лученные комендантской канцелярией крепости Елизаветы. август – сентябрь 1784

133 ед., 250 лл.

года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 253 ед., 470 лл.

18386 – 18498 Указы, ордера, отношения, промемории и рапорты, полученные комендантской

канцелярией крепости Елизаветы. Март – июнь 1787 г. Оригиналы и копии. F0, 40,

80; 113 ед., 160 лл.

126

127

18499 – 18619 Указы, ордера, доношения, рапорты, полученные комендантской канцелярией кре-

19640 – 19651 Ордера о сборе подвод у местных жителей для подвоза провианта армии в Молда-

пости Елизаветы. Июнь - август 1786 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 121 ед., 201 лл.

вию; переписка об отправлении в свои полки нижних чинов, бывших на излечении в

18620 – 18774 Указы, ордера, ведомости, доношения, реверсы, рапорты, полученные комендант-

Трифоуцком госпитале. Январь – март 1790 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 12 ед.,

ской канцелярией крепости Елизаветы. Июль – сентябрь 1786 года. Оригиналы и

24 лл.

копии. F0, 40, 80; 155 ед., 308 лл.

19652 – 19936 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, полу-

18775 – 18790 Опись помещения, отведенного под генеральный госпиталь в крепости Елизаветы,

ченные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь- апрель 1790

именной список лиц, находящихся на излечении, ордера, рапорты о содержании

года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 285 ед., 530 лл.

больных. Сентябрь 1787 г. Оригиналы. F0, 40; 16 ед., 38 лл.

19937

Ордер Михаила Коховского коменданту крепости Елизаветы Петерсону о переводе

18791 – 18810 Ордера, отношения, приказы и рапорты, полученные и отправленные из комендант-

в гарнизонные батальоны рядовых из полевых полков по состоянию здоровья с при-

ской крепости Елизаветы. Октябрь – декабрь 1787 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80;

ложением именного списка. Апрель 1790 года. Оригинал. F0, 1 ед., 4 лл.

20 ед., 29 лл.

19938

Приказы и распоряжения, отдаваемые по батальонам крепости в. Елизаветы. Июль

18811 – 18923 Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

– декабрь 1790 года. Копии. F0, 1 ед., 60 лл.

целярией крепости Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1786 г. Оригиналы и копии. F0, 40,

19939 – 19941 Переписка по вопросу о передаче оружия, боеприпасов и вещей, оставшихся после

80; 113 ед., 170 лл.

умерших нижних чинов в цейхауз крепости Св. Елизаветы. август 1790 г. Оригиналы

18924 – 19032 Указы, ордера, отношения и рапорты, полученные комендантской канцелярией

и копии. F0, 40; 3 ед., 6 лл.

крепости Елизаветы. Ноябрь – декабрь 1787 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 109 ед.,

19942 – 19944 Рапорты коменданту крепости Елизаветы Петерсону о переводе в елисаветградские

165 лл.

гарнизонные батальоны нижних чинов и артиллерии. Декабрь 1790 года. Оригина-

19033 – 19186 Указы, ордера, промемории, доношения, ведомости и рапорты, полученные комен-

лы. F0, 3 ед., 6 лл.

дантской канцелярией крепости Елизаветы. Ноябрь 1786 - январь 1787 год. Ориги-

19945 – 19951 Подробное описание строевых лошадей Елисаветградского полка конных стрелков

налы и копии. F0, 40, 80; 154 ед., 302 лл.

по батальонно. 1790 год. Оригинал. F0, 7 ед., 70 лл.

19187 – 19195 Указы сената, военной коллегии, екатеринославского наместнического правления

19952 – 19958 Указы военной коллегии, полученные комендантом крепости Св. Елизаветы. 1790

и главного кригс комиссариата, полученные комендантской канцелярией крепости

год. Оригиналы и копии. F0, 7 ед., 16 лл.

Елизаветы. Декабрь 1786 – ноябрь 1787 г. Копии. F0, 9 ед., 20 лл.

19959 – 20003 Указы, ордера, промемории, приказы, рапорты и др. документы, полученные комен-

19196 – 19199 Отношения, рапорты и объяснение по вопросу о вычете из жалования капитана

дантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Январь – февраль 1791 года. Ориги-

Столярова в провиантском магазине состоящем под его смотрением. 1786 г. Есть

налы и копии. F0, 40; 45 ед., 80 лл.

докум. 1782 – 1783 гг. Оригиналы и копии. F0, 40; 4 ед., 7 лл.

20004 – 20025 Указы обер штер кригс комиссарской комиссии, рапорты и ведомости о постройке

19200 – 19220 Ордера Потемкина, Репнина, Ферзена и Розена об отчислении по состоянию здоро-

лаборатории при аптеке крюковского главного госпиталя; рапорты о поимке беглых

вья из полков нижних чинов в гарнизонные команды и госпитали; промемории и

солдат и допросные листы. Июль 1791 – ноябрь 1792 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 22

рапорты по этому вопросу. Март – май 1788 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 21 ед.,

ед., 40 лл.

25 лл.

20026 – 20073 Дело по обвинению полкового хорунжего Куриленка и казаков Малеваного, Цыгель-

19221 – 19244 Публикации о розыске бежавших солдат и рекрутов, ордера и рапорты о сохранно-

ника и Лисыча в воровстве вещей у жителей села Заводовки Смелянской области.

сти амуниции и вещей. декабрь 1788 – апрель 1789 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 24

Июль – октябрь 1791 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 48 ед., 96 лл.

ед., 37 лл.

20074 – 20084 Переписка об отпуске штаб и обер офицерам по рецептам медикаментов бесплат-

19245 – 19262 Дело о подсудимых рядовых Таврического гренадерского полка Якове Ездакове и

но, а штабским чинам за плату; ведомость о состоянии 1-го батальона крепости Св.

Архипе Шершневе, привлеченных к ответственности за упуск трех колодников. 1788

Елизаветы. Август 1791 – январь 1795 гг. Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 15 лл.

год. Копии, черновики. F0, 40; 18 ед., 40 лл.

20085 – 20362 Указы, ордера, промемории, ведомости, рапорты и др. документы, полученные

19263 – 19281 Рапорты командиров батальонов комендантской канцелярии и коменданту Петерсо-

комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. 1791 год. Оригиналы и копии.

ну о смерти по болезни рядовых, о перемещении личного состава и по др. вопросам.

F0, 40, 80; 500 лл.

Оригиналы и копии. Февраль 1789 г. F0, 40, 80; 19 ед., 38 лл.

20363 – 20379 Указы комиссии кригс цалмейстера, приказы Потемкина Елисаветградскому полку

19282 – 19548 Указы, ордера, промемории, рапорты и другие документы, полученные комендант-

конных егерей и другие документы. 1791 год. Оригиналы и копии. F0, 40, 17 ед., 30

ской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Февраль – март 1784 г. F0, 40, 80; 267 ед.,

лл.

490 лл.

20380 – 20391 Ордера коменданта крепости св. Елизаветы Петерсона плацмайорам Титову и

19549 – 19608 Сведения о снабжении больных, находящихся в Краковском генеральном госпитале,

Сельвинцову об отпуске продуктов для лиц, содержащихся под стражей. 1791 год.

продовольствием и вещами. Ноябрь 1789 г. Оригиналы и копии. 40, 80; 60 ед., 118 лл.

Оригиналы. F0, 40; 12 ед., 24 лл.

19609 – 19639 Указы медицинской коллегии и комиссии обер, штер кригскомиссариата, получен-

20392 – 20405 Дело о беглых рекрутах Иване Тимофееве, Григории Васильеве и Петре Коменском,

ные комендантской канцелярией крепости Св.Елизаветы. Декабрь 1789 – декабрь

обвиненных в ограблении Янкеля Цуковича. 1791 год. Копии. F0, 14 ед., 24 лл.

1790 г. Оригиналы и копии. F0, 31 ед., 60 лл.

20406 – 20513 Указы, ордера, доношения, рапорты и ведомости по вопросу обмундирования и

снабжения продовольствием воинских частей. 1792 – 1799 годы. Оригиналы, копии.

F0, 40, 80; 108 ед., 235 лл.

128

129

20514 – 20516 Указ обер, штер, кригс комиссариатской комиссии о передаче александрийскому

20843 – 20886 Указы, ордера, ведомости и рапорты, полученные комендантской канцелярией кре-

земскому исправнику карантинных домов, находившихся в ведении крюковского

пости св. Елизаветы. Декабрь 1794 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 44 ед., 60 лл.

госпиталя, и опись принятых домой и имущества. Май 1792 г. Оригиналы и копии.

20887 – 21049 Указы, ордера, промемории, рапорты, ведомости и др. документы, полученные ко-

F0, 40; 3 ед., 6 лл.

мендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. 1794 г. Оригиналы и копии. F0,

20517 – 20557 Указы и промемории сороцкой провиантской комиссии, ордера главного дежурства

40, 80; 163 ед., 250 лл.

соединенной армии на юге и др. документы, адресованные Елисаветградскому полку

21050

Приказы, отдаваемые комендантом крепости св. Елизветы по батальонам, инженер-

конных егерей. 1792 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 41 ед., 60 лл.

ной и артиллерийской командам. 1794 год. Копии. F0, 1 ед., 106 лл.

20558 – 20562 Переписка по вопросу о возвращении денег Платову, взятых Палембахом для при-

21051 – 21055 Переписка о содержании пленных турок, взятых под крепостью Березань, и о до-

обретения лошадей для елисаветградского полка конных егерей. 1792 год. Оригина-

вольствовании их из экстраординарных сумм, согласно предписания М.И. Голени-

лы и копии. F0, 40; 5 ед., 7 лл.

щева- Кутузова. 1789 год. Оригиналы и черновики. F0, 5 ед., 10 лл.

20563 – 20655 Указы военной коллегии, ордера, ведомости, промемории, рапорты и др. документы,

21056 – 21115 Указы провиатмейстерской конторы, екатеринославской казенной палаты, ордера и

полученные Елисаветградским полком конных егерей. 1792 год. Оригиналы и копии.

рапорты по егерскому полку, список офицеров легкоконных полков, произведенных

F0, 40; 93 ед., 150 лл.

в высшие должности и др. документы. 1792 г. Оригиналы, копии, черновики. F0, 40,

20656 – 20667 Приказ и рапорты о производстве следствия над поручиком Пареным и прапор-

80; 60 ед., 80 лл.

щиком Кусаковым о нанесении оскорбления жене капрала Мамзина и побоев ему

21116

Журнал для записи приказов, отдаваемых батальонам и артиллерийской команде

самому. Июнь – июль 1792 г. Оригиналы. F0, 40; 12 ед., 24 лл.

крепости св. Елизаветы. Январь – май 1795 года. Оригинал. F0, 1 ед., 76 лл.

20668 – 20678 Приходная книга для записи мундирных и амуничных вещей по елисаветградскому

21117 – 21185 Указы, ордера, промемории, доношения и рапорты, полученные комендантской кан-

полку конных егерей и ордера, относящиеся к этому вопросу. 1792 год. Оригиналы,

целярией крепости св. Елизаветы. Февраль – апрель 1795 года. Оригиналы и копии.

копии, черновики. F0, 11 ед., 20 лл.

F0, 40, 80; 69 ед., 100 лл.

20679 – 20744 Указы главной провиантской комиссии и приказы главного дежурства украинской

21186 – 21224 Указы, ордера, доношения и рапорты, полученные комендантской канцелярией кре-

армии Елисаветградскому конноегерскому полку по вопросам заготовки фуража и

пости Св. Елизаветы. Май – июнь 1795 г. Оригиналы. F0, 40; 39 ед., 60 лл.

провианта. 28 июня – 31 июля 1792 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 66 ед., 73 лл.

21225 – 21263 Рапорты, доношения и выписки из решения еленского и ольгопольского уездных

20745 – 20750 Рапорты, прошения и переписка по вопросу расследования дела об ограблении ели-

судов по делу об обвинении жителя м. Ряшкова Александра Соколова в воровстве.

саветградского купца Григория Ильича. Март 1793 года. оригиналы и копии. F0, 40; 6

Июнь 1795 – апрель 1796 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 39 ед., 50 лл.

ед., 12 лл.

21264 – 21362 Указы, ордера, доношения, промемории и рапорты, полученные комендантской

20751 – 20762 Указы, рапорты и переписка по вопросу о снабжении крюковского генерального

канцелярией крепости св. Елизаветы. Июль – сентябрь 1795 года. Оригиналы. F0, 40,

госпиталя посудой для изготовления лекарств. Март – июль 1793 года. Оригиналы и

80; 99 ед., 130 лл.

копии. F0, 40; 12 ед., 24 лл.

21363 – 21398 Указы, ведомости и сведения о снабжении продовольствием больных, находящихся

20763 – 20766 Уведомление крюковского госпиталя о получении из градижской полевой аптеки

в крюковском генеральном госпитале. Август 1795 года. оригиналы. F0, 40; 36 ед., 51

ящика с врачебными инструментами и запрос Ряжского пехотного полка о состоя-

лл.

нии здоровья больных нижних чинов. Май 1793 года. Оригиналы. F0, 40; 4 ед., 9 лл.

21399 – 21437 Указы, ведомости и ведения о снабжении продовольствием больных, находящихся

20767 – 20770 Отношение крюковского госпиталя об отсылке градижской полевой аптеке старого

в крюковском генеральном госпитале. Сентябрь 1795 года. Оригиналы. F0, 40, 80; 39

ящика с инструментами и указ медицинской коллегии об отпуске лекарств по ката-

ед., 80 лл.

логам. Апрель – май 1793 г. Оригиналы, черновики. F0, 40; 4 ед., 9 лл.

21438 – 21517 Указы, ордера, доношения, рапорты и прошения, полученные комендантской канце-

20771

Указ военной коллегии о новом наборе рекрут из расчета один из пятисот 31 октя-

лярией крепости Св. Елизаветы. Сентябрь – октябрь 1795 года. Оригиналы и копии.

бря 1793 года. Копия. F0, 1 ед., 6 лл.

F0, 40, 80; 70 ед., 130лл.

20772 – 20779 Переписка по вопросу обвинения земским судьей Верещагой о причинении се-

21518 – 21553 Дело о содержащихся под стражей беглых рекрутов Даниле Матвееве, Емельяне

кунд-майором Рославлевым и его командой обид жителям с. Березы и ведомость о

Кривобокове и Иване Чинове, уличенных в воровстве четырех лошадей. Сентябрь

расквартировании команд донского войска. 1793 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 8

1795 – январь 1796 года. Оригиналы. F0, 40; 36д., 57л.

ед., 16 лл.

21554 – 21565 Дело об осуждении казака Василия Ананьева за побег из полка и за воровство. 25

20780 – 20814 Ордера Игельстрома, Хрущова, Мормасова и приказы генерального дежурства ге-

октябрь 1795 г. – 22 декабря 1795 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 12ед., 34 лл.

нералам Денисову, Вульфу и др. Май 1794 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 35 ед., 46

21566 – 21609 Дело по обвинению отставного капрала Христофора Велкова и его товарищей Ти-

лл.

мофея Кузьменко и Ивана Герасимова в воровстве товаров из лавки купца Игнатия

20815 – 20830 Отношения елисаветградского магистрата комендантской канцелярии об установ-

Пишненка. Октябрь – декабрь 1795 – март 1796 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 44 ед.,

лении цен на провиант в местном провиантском магазине. Сентябрь 1794 – декабрь

90 лл.

1795 года. Оригиналы. 40; 16 ед., 32 лл.

21610 – 21628 Дело о беглом рекруте Якове Сметанине, сужденном за побег и воровство. 26 ноя-

20831 – 20842 Указы сената, военной коллегии и черноморского адмиралтейства, полученные

бря 1795 г. – 13 апреля 1797 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 19 ед., 46 лл.

комендантской канцелярией крепости св. Елизаветы. Октябрь - декабрь 1794 года.

21629 – 21651 Дело о воровстве беглыми рекрутами Иваном Алексеевым и Андреем Ивановым и

Оригиналы и копии. F0, 12 ед., 55 лл.

мещанином Николаем Казаниным лошадей. Январь – март 1796 года. Оригиналы и

копии. F0, 40; 23 ед., 48 лл.

130

131

21652

Ордера секунд-майору Чулашникову о приеме им денежных сумм и провианта. 1

22109 – 22116 Ордера и переписка, относящиеся к снабжению солдат вещами и амуницией, а

январь 1796 г. – декабрь 1796 г. Оригинал. F0, 1 ед., 30 лл.

также о заготовке фуража, полученные в гусарском Воропайском полку. Февраль –

21653

Журнал для записи исходящих ордеров, приказов и других документов. Справки о

июль 1798 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 8 ед., 16 лл.

состоянии крепости. Июнь - - октябрь 1796 года. Оригинал. F0; 1 ед., 129 лл.

22117 – 22124 Дело по осуждению солдата Ивана Федорова и казака станицы Покровской Федора

21654

Журнал для записи приказов, отдаваемых батальонам и артиллерийской команде

Кашкина за воровство лошадей. 15 марта – 17 апреля 1798 года. Оригиналы. F0, 40; 8

крепости Св. Елизаветы. 1796 год. Оригинал. F0; 1 ед., 73 лл.

ед., 29 лл.

21655 – 21725 Указы военной коллегии и ордера генерал-майора Александра Бибикова Елисавет-

22125 – 22133 Указы военной коллегии, ордера и рапорты о снабжении фуража для строевых ло-

градскому полку конных егерей. 1796 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 71 ед., 120 лл.

шадей Воронежского гусарского полка. Март – май 1798 г. Оригиналы и копии. F0,

21726 – 21727 Решение екатеринославского наместнического правления о колоднике Сидоре Зава-

40; 9 ед., 18 лл.

ленкове, обвиняемом в подделке отпускного паспорта. 1796 год. Оригинал и копия.

22134 – 22152 Указы военной коллегии, ордера генерала Михенина, полученные гусарским гене-

F0, 2 ед., 6 лл.

рал-майора Воропайским полком. Март – ноябрь 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40;

21728 – 21745 Паспорта, выданные воинским чином на передвижении к своим частям и команди-

19 ед., 27 лл.

ровки. 1796 – 1797 годы. Оригиналы и копии. F0, 18 ед., 19 лл.

22153 – 22163 Указы, ордера, рапорты и переписка о снабжении продовольствием личного состава

21746

Журнал для записи приказов, отдаваемых батальонам и артиллерийской команде

дунайского и гусарского Дунина полков и о заготовке фуража для строевых и подъ-

крепости св. Елизаветы. Январь – май 1797 года. Оригинал. F0; 1 ед., 61 лл.

емных лошадей. Апрель 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 11 ед., 20 лл.

21747 – 21749 Дело о беглых рекрутах Акиме Касцове с товарищами, осужденных за воровство

22164 – 22196 Указы сената, военной коллегии, ордера, ведомости и рапорты, полученные в гусар-

кож. Февраль 1797 года. Оригиналы и копии. F0, 40; 3 ед., 31 лл.

ском Воропаевском полку. Май – июль 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 33 ед., 63

21750 – 21763 Указы государственной военной коллегии коменданту крепости св. Елизаветы. Фев-

лл.

раль – март 1797 года. Оригиналы. F0; 14 ед., 20 лл.

22197 – 22223 Ведомости и рапорты о израсходованном фураже для лошадей гусарского Воропаев-

21764 – 21785 Указы государственной военной коллегии коменданту крепости св. Елизаветы. Фев-

ского полка. Июнь 1798 г. Оригиналы. 40, 80; 27 ед., 46 лл.

раль – март 1797 года. Оригиналы. F0; 22 ед., 26 лл.

22224 – 22245 Указы, ордера, рапорты, расчеты, ведомости и переписка об отпуске и израсходова-

21786 – 21787 Ордер коменданта крепости св. Елизаветы, указ и допросные листы по делу об осу-

нии фуражной суммы в гусарском Воронежском полку. Август 1798 г. Оригиналы и

ждении беглого солдата Алексея Хахардина и его товарищей за совершенные пре-

копии. F0, 40; 22 ед., 41 лл.

ступления. Апрель 1797 года. Копии. F0; 2 ед., 4 лл.

22246

Приказы и пароли, отдаваемые комендантом крепости Св. Елизаветы батальонам,

21788 – 21830 Указы, предписания, отношения и рапорты, полученные комендантской канцеляри-

ротам и патрулям. Август – декабрь 1798 г. Копии. F0, 1 ед., 80 лл.

ей крепости св. Елизаветы. Октябрь 1797 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 43 ед.,

22247 – 22268 Указы, ордера, рапорты и др. документы, полученные Воропайским гусарским пол-

82 лл.

ком. Сентябрь – октябрь 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 22 ед., 26 лл.

21831 – 21904 Указы, ордера, прошения, переписка и рапорты, полученные комендантской канце-

22269 – 22281 Указы военной коллегии и ордера, полученные гусарским Воропайского полком.

лярией крепости св. Елизаветы. Ноябрь 1797 года. Оригиналы. F0, 40, 80; 74 ед., 140

Сентябрь – октябрь 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 13 ед., 17 лл.

лл.

22282 – 22310 Дело об осуждении беглого солдата Назара Куханова за совершенные им преступле-

21905 – 21930 Указы, ордера, доношения, прошения и рапорты, полученные комендантской канце-

ния. Май 1798 – август 1799 г. Оригиналы. F0, 40; 29 ед., 60 лл.

лярией крепости св. Елизаветы. Ноябрь 1797 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 26

22311 – 22322 Ордера генерал – майора Дунина полковнику фон-Сиверсу по вопросам обмунди-

ед., 60 лл.

рования, передвижения и выплаты денежного довольствия подчиненных ему ко-

21931 – 21966 Указы военной коллегии, ордера, рапорты, реестры и переписка по вопросу снаб-

манд. Декабрь 1798 – апрель 1799 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 12 ед., 17 лл.

жения фуражом строевых и подъемных лошадей гусарского Дунина полка. Декабрь

22323 – 22335 Указы сената, военной коллегии, ордера, рапорты и доношения, полученные Воро-

1797 – январь 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 36 ед., 50 лл.

пайского гусарским полком. 1798 год. Оригиналы и копии. F0, 40; 13 ед., 89 лл.

21967 – 21975 Указы о производстве офицеров в следующие чины и о перемещении их. 1797 год.

22336 – 22354 Именные списки на получение продовольствия и фуража для гусарского Дунина

Копии. F0; 9 ед., 20 лл.

полка и расписки в получении денежного содержания. 1798 год. Оригиналы. F0, 40;

21976 – 22018 Дело об осуждении Калюшного и Гущина за побег из гусарского полка и за воров-

19 ед., 58 лл.

ство, переписка по этому вопросу, о снабжении полков продовольствием, ордера,

22355 – 22362 Судебное дело о беглом солдате Мартыне Иванове. Февраль – март 1799 года. Ори-

рапорты и др. материалы. 1797 г. Оригиналы. F0, 40, 80; 43 ед., 75 лл.

гинал. F0; 8 ед., 18 лл.

22019 – 22073 Указы военной коллегии, ордера и рапорты, полученные гусарским Дунина полком.

22363 – 22366 Дело о подсудимом рядовом Якове Гусеве, обвиняемом в покупке ворованной лоша-

Январь – февраль 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 55 ед., 64 лл.

ди. Апрель 1799 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 4 ед., 9 лл.

22074

Журнал для записи приказов, отдаваемых по батальонам и артиллерийской команде

22367 – 22389 Ордера, отношения и переписка оберпровиантмейстера по вопросу снабжения

крепости св. Елизаветы. Январь – май 1798 года. Оригинал F0; 1 ед., 51 лл.

гусарского Сухарева полка продовольствием, фуражом, свинцом и пороком. Май –

22075 – 22092 Следственное и судебное дело над солдатом гарнизонного Дашкова полка за побег

июнь 1799 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 23 ед., 33 лл.

со службы и совершение других преступлений. 8 января – 24 мая 1798 г. Оригинал.

22390 – 22422 Указы военной коллегии, ордера генерала от инфантерии Гудовича, генерал-майора

F0, 40; 18 ед., 59 лл.

Розена и др. документы, полученные гусарским Сухарева полком. Май – август 1799

22093 – 22108 Указы, ордера, рапорты, прошения, полученные в гусарском Дунина полку. Февраль

г. Оригиналы и копии. F0, 40, 33 ед., 53 лл.

– март 1798 г. Оригиналы и копии. F0, 40; 16 ед., 31 лл.

132

133

22423 – 22435 Судебное дело унтер-офицера Борисова, обвиняемого в двоеженстве и подделке

23152 – 23202 Указы, ордера, промемории, рапорты и доношения, адресованные командиру инва-

паспорта. 27 июля 1798 г. – 24 марта 1799 г. Оригиналы и копии. F0, 13 ед., 47 лл.

лидными ротами крепости св. Елизаветы подполковнику Нотбеку. Октябрь – де-

22436 – 22511 Указы, ордера, рапорты, формулярные списки, доношения и др. документы, полу-

кабрь 1812 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 51 ед., 100 лл.

ченные комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Октябрь – ноябрь

23203 – 23285 Указы, ордера, ведомости, рапорты и др. документы, поступившие в правление ели-

1799 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 76 ед., 135 лл.

саветградскими инвалидными ротами и командами. 1841 год. Оригиналы и копии.

22512 – 22520 Указы сената, военной коллегии, ордера Гудовича и Розена Сухареву полку. 1799 год.

F0, 40; 83 ед., 120 лл.

Оригиналы и копии. F0, 9 ед., 30 лл.

23286 – 23434 Приказы по елисаветградской уездной инвалидной команде о препровождении аре-

22521 – 22548 Указы военной коллегии, ордера генерал-майора Розена, генерал - провиантмейсте-

стованных к месту назначения. 1820 – 1821 годы. Оригиналы 40, 80; 149 ед., 250 лл.

ра и переписка о продовольствовании гусарского Сухарева полка. 1799 год. Ориги-

23435 – 23437 Список малолетних детей служителей инвалидной команды и тетради елисавет-

налы и копии. F0, 40, 28 ед., 56 лл.

градского уездного инвалида для записи прихода и расхода денег, отпущенных для

22549 – 22557 Указы сената, военной коллегии и ордера генерал-майора барона Розена гусарскому

улучшения пищи инвалидам, следующим в разные города. Июнь – октябрь 1821 г.

Сухареву полку. 1799 год. Оригиналы и копии. F0, 9 ед., 19 лл.

Оригиналы. 40, 3 ед., 12 лл.

22558 – 22570 Ордера генерала Михенина, рапорты и др. документы, полученные гусарским Суха-

23438 – 23490 Указы главной провиантской комиссии, промемории елисаветградской провиант-

ревым полком. Февраль 1800 года. Оригиналы. F0, 40, 13 ед., 18 лл.

ской комиссии и ордера (подлинные) М. И. Голенищева – Кутузова корпусу конных

22571 – 22677 Указы, ордера, ведомости, рапорты и доношения, полученные комендантской канце-

егерей. Оригиналы, копии. 1789 год. F0, 40, 80; 53 ед., 86 лл.

лярией крепости Св. Елизаветы. Март 1800 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 107 ед.,

212 лл.

22678 – 22697 Ордера, отношения и рапорты на имя генерал-майора Ф. Д. Сухарева. Июнь 1800

В описи числится 23490 ед хр. Литерных, пропущенных нет.

года. Оригиналы. F0, 40, 20 ед., 30 лл.

28.02.1991 г.

22698 – 22702 Указы сената и ордера генерала от кавалерии Михенина гусарскому Сухарева полку.

ред. І к. С. П. Терещенко

Август – ноябрь 1800 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 5 ед., 15 лл.

23491

Нач: «запорожских двух казаков…»

22703

Книга для записи отдаваемых по крепости св. Елизаветы приказов и паролей, смен

[XVIII ст.] Без начала и конца 1 л. в пятнах

караулов на гауптвахте и начальников караулов. Сентябрь 1800 – июль 1802 г. Ори-

23492

[Правила содержания арестантов в крепости св. Елизаветы] [XVIII в]

гиналы и копии. F0, 1 ед., 38 лл.

Без начала и конца 1 л.

22704 – 22734 Указы военной коллегии, сената, ордера генерала от кавалерии Михонина и рапор-

В описи числится 23492 ед. хр

ты, поступившие в гусарский Сухарева полк. Октябрь – ноябрь 1800 г. Оригиналы.

Литерных, пропущенных нет.

F0, 40, 31 ед., 35 лл.

14.01.1992 г.

22735 – 22747 Указы военной коллегии, ордера, отношения генерала от кавалерии Миконина гу-

ред. І к. С. П. Терещенко

сарскому Сухареву полку. 1800 год. Оригиналы и копии. F0, 40, 13 ед., 25 лл.

22748 – 22758 Ордера, рапорты и прошения по поводу возращения беглых солдат, пополнения

конского состава и др. вопросов в гусарском Сухаревом полку. 1800 год. Оригиналы.

F0, 40, 11 ед., 14 лл.

22759 – 22770 Дело о предании суду майора Висковитова и поручика Зимсона 1-го из гусарского

Сухарева полка за растрату казенных денег. 1800 год. Оригиналы. F0, 12 ед., 16 лл.

22771

Приходные и расходные ордера комиссариатского ведомства о денежной казне го-

спиталя. 1800 год. Оригиналы. F0, 1 ед., 17 лл.

22772 – 22894 Указы, ордера, промемории, рапорты, доношения и др. документы, адресованные

командиру елисаветградскими инвалидными ротами майору Дерашинскому. Апрель

– июнь 1804 года. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 123 ед., 250 лл.

22895 – 23010 Указы, ордера, промемории, рапорты, доношения и др. документы, полученные

комендантской канцелярией крепости Св. Елизаветы. Сентябрь – октябрь 1804 года.

Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 116 ед., 185 лл.

23011

Журнал для записи исходящих из правления инвалидных рот крепости Елизаветы

документов. 1804 год. Оригинал. F0, 1 ед., 125 лл.

23012 – 23149 Указы, ордера, ведомости, рапорты, доношения и др. документы, адресованные

командиру елисаветградскими инвалидными ротами майору Деражинскому. Январь

– апрель 1805 г. Оригиналы и копии. F0, 40, 80; 138 ед., 250 лл.

23150 – 23151 Журнал для записи отдаваемых по батальонам и ротам приказов и рапортиция о

раздаче нижним чинам денег и вещей. 1807 год. Оригинал. F0, 2 ед., 48 лл.

134

135

РОЗДІЛ 3.

Справа 2.

3а недостатком леса переселенцы бегут обратно в Польшу. Поляки являются вооруженной силой

Справа 1.

и увозят их.

Житель крепости св. Елисаветы ездит в запорожские степи покупать лошадей для корсунского

губернатора.

Февраля 18 дня 1763 года. В гарнизонную канцелярию из полковой слободскойканцелярии репорт.

Октября 17 дня 1762 года. По указу Ее Императорского Величества крепости св. Елисаветы гарнизонная

Пред сим но репортам слободы Новоархангельской сотника Константинова крепоссти св. Елисаветы в

канцелярия слушала допрос содержащегося здесь под караулом крепости св. Елисаветы жителя казака Ефима

гарнизонную канцелярию из полковой слободской канцелярии представлено, что тамошние новоархангельские

Юрченка в котором показал:

жители за неимением для топлива изб дров побеги чинить в польские места начали да многие ж тамошние

обыватели сошедшись имеют разговоры что они здесь жить не в состоянии, с прошением на то определения,

Прошлого де 1761 году декабря в последних числах з данным ему Юрченку по представлению полковой

точию по сему и до сего полковая канцелярия в получении резолюции не имеет; а ноне означенный сотник

слободской канцелярии из оной, гарнизонной канцелярии паспортом отпущен он в польское местечко Корсунь з

Константинова паки в полковую канцелярию репортует что прошлого января с 31 февраля против 1 чисел

братом его Павлом Юрченком для торгового промысла двумя возами одним парокопным а другим пароволовым

ночным временем пришедши на здешнюю сторону польской Покотиловой слободы вооруженные жители

и по прибытии туда накупя тамо овса с тем пароволовым возом оного брата отпустил в крепость и тот

новоархангельского выборного козака Ивана Штанка з женою детьми и со всем его имуществом на

данной пашпорт ему отдал а сам остался в Корсуне у дяди своего тамошнего жителя Данилы прозываемого

польскую сторону забрали и квартирующего у него Штанка московского драгунского полку драгуна который

Квашненка и проживал у него недель с 6 а потом оной Квашненко подговорил его Юрченка ехать в запорожские

развязавшимс х команде дал знать точию он сотник з старшиною и козаками прибежа к двору его Штанка

дачи для покупки там на данные оному Квашненку от корсунского губернатора деньги 150 рублей лошадей куда

кой поселением состоит над самым берегом реки Синюхи, никого не застал, а слышно только было что из той

он ехать с ним согласился и сего ж году пред сырною неделею дней за 6 взявши живущего в Корсуне при оном

на здешнюю стороны польские жители пальбу производили и тот козак Штанко ноне в оной Покотиловой

губернаторе запорожского брюховецкого куренного Омелька Ляшка и от того губернатора пашпорт поехали

слободе жительствует, до сего ж февраля 2 числа той же слободы выборный козак Степан Нечитайло з

на его Юрченка двух лошадях саньми чрез новосербский могильной шанец (24) и объявясь там Командиру по

сыном Иваном з женами детьми и со всем их имуществом из своего Футора состоящего к слободе Добрянке

пропуске поехали мимо крепости св. Елисаветы тайными дорогами «запорожские дачи а по прибытии туда

над рекою Синюхою бежали о которых хуторной подпрапорного Дзюбенка человек Илья Кравец бывший тогда

на Ингульце в урочище Городище полтавского куреня к козаку Дорошу а прозвания не знает у коего купили

по его нужде в футоре оного Нечитайла объявил, что и его Нечитайла а сыном его польские козаки коих было

2 лошадей приметами мерина гнедого горбатого за 15 рублей да рыжего с лысиной за 18 рублей а оттоль

до 10 человек и с ними до 15 подвод тож и оного Кравца связанного в прописанную польскую Покатиловскую

приехали, в зимовник состоящий при урочище называемом Устья Белой запорожского козака брюховецкого

слободу забрали и оттоль его Кравца отпустили а Нечитайло с сыном и до сего тамо находятся; до сего ж

куреня Савки а прозвания не знает и у него купили пару лошадей одного мерина лысого рыжего за 18 рублей

Февраля с 3 против 4 чисел ночным временем той же новоархангельской слободы житель Андрей Коваль з

а другого вороного за 20 рублей и с теми лошадьми поехали запорожскими дачами по зимовникам и приехав

женою и со всем его имуществом на польскую сторону бежал. О чем гарнизонной канцелярии представляя

рекою Ингулом в балку Бузовую и остановясь тамо подле сева усмотрели едущих из слободы Калиновки в сечь

полковая слободская канцелярия покорно просит об отводе под здешнее слободское поселение лесов дабы

ватажан и спрося кто близь того сена был и как они объявили что незнамо, какого человека видели ездющего

поселенцы ... врозь разбежаться не могли а как поступать впредь с польскими козаками наезжающими для

верхом по степи то из них вышеписанный брюховецкого куреня бывший козак Омелько поехавши и нашел в

увоза здешних жителей резолюцией не оставить.

построенном курене 2 человек гайдамак стеблевского куреня Василия Чорного да другого запорожского козака

а которого куреня незнает Тимоша Кучера и при них 6 лошадей и с ними сообщась обедали а между тем из

Справа 3.

крепости св. Елисаветы наехала туда команда кою они издалека усмотря севши на своих а те два человека

Допрос пяти гайдамак, причастных колиивщине.

Чорной и Кучер также на своих лошадей ушли в запорожскую сечь и усмотря в одной балке ходящих 10

лошадей погнали к урочищу Грузкой куда приехав на одной лошади гайдамака прозываемым Грива которой

Августа 18 и 19 дня 1768 года присланные при предложениях от полковника Корфа бывшие в Польше на

с бывшим с ним вышеписанным Тимошем Кучером от них взяв с собою своих лошадей четырех отлучились а

грабительстве нижеписанные малороссияне в елисаветградской провинциальной канцелярии допрашиваны и

они Юрченко Квашненко и Омелько да Василий Чорной передневавши ночью прогнали тех 10 лошадей обще с

показали:

накупленными мимо крепости верстов в 8 степью в Польше и проехав мимо новосербского могильного шанца

тайным образом прибыли в Польшу а тамо продали из тех отогнанных лошадей трех смелянской, губернии села

1. Омелько Вороной. От роду ему 30 лет родом малороссийского лубенского полку местечка Пирятина а

Грузкой жителю Ивану Богороду а за сколько и заведомо ль краденых по причине небытия его при том не знает

назад тому лет с 10 зашел на сю сторону реки Днепра и ездил для покупки соли и рыбы несколько раз в сечь

да в том же селе подарили одну лошадь тамошнему попу которого сын здесь под караулом содержится а одну

запорожскую но во оной в причислении ни в каком курене небыло и ныне не состоит и находился при разных чумаках

подарили ж корсунскому губернатору, а заведомо ль того не знает же а двух лошадей вышеписанный Василий

во услужениях а потом зашел паки за Днепр малороссийского нежинского полку в местечко Конотоп и оттель

Чорной оставил у себя и оный Чорной тож и Омелько ныне находятся в Корсуне а он Юрченко с Квашненком в

по найму тамошнего жителя Поляшка гоняль до Гданска волы оттель же перешел на сю сторону и находился

минувшем апреле месяце приехали в крепость св. Елисаветы где он Юрченко по оговору вышеписанного Кучера

во услужении чорного гусарского полку у капитана Константина Иванова 2 года а сего 768 года в июне месяце

в том отогнании лошадей взят под караул а помянутый Квашненко бежал в Польшу более ж на воровствах

по выслужены у онаго капитана Константина Иванова договорная термина находился з гайдарями а более их

и разбоях он Юрченко небывал и с таковыми людьми сообщения не имеет а по справке в оной гарнизонной

званей и имен не знает в урочище Хмелевых Боераках отколь сего 768 году июня в последних числех с идущими в

канцелярии из коша войска запорожского объявлено что оные 10 лошадей отогнаны на степи в Сугаклеи

Польшу на грабительство запорожскими козаками пятью человеки а каких курений и как их зовут и прозывают

Камышеватой у запорожского козака Степана Блакитного и требовано чтобы поиманных и содержащихся

не знает пошел и в смелянской губернии нашли з гайдамацкою партиею ватажка прозванием Саражина с

здесь воров не ведают ли они кто тех лошадей отогнал допросить. (Кучер показал сходно с вышеизложенным).

которым ходили в польское местечко Паволоче но что с ойого местечка жиды и поляки разииежались ничего

А от помянутого запорожского козака Блакитного доношением и при том приложенным реестром объявлено

не грабили почему он Вороной от оной партии отстал с тем намерением чтобы возвратиться в Россию и

за те лошади иску 230 рублей в который иск из имущества бывшего здесь польского жителя Корнея Квашненка

следуя нашея в польском селе Поповке козака Ивана Скалозуба а потом запорожского козака щербиновского

взыскано 147 р. 35 к. а достальные из пожитков отца его Юрченка взысканы и оной запорожский козак

куреня Павла Собка который объявил им что уже в Польше грабительства пресечены почему они все трое

Блакитной во всем удовольствован.

взяв намерение возвратиться в Россию и недоходя до российской границы польскими мужиками пойманы и

отправлены в шанец Новомиргородский а оттоль и сюда в крепость св. Елисаветы присланы напрежде он

Приказали: Юрченка высечь плетьми нещадно и обязать поруками.

Вороной на воровствах и на разбоях небывал и с таковыми людьми знакомства не имел а и было ль от кого

какое и кому ити в Полшу на грабительство дозволение чинено он Вороной не знает.

2. Василий Хандусенко. От роду ему 33 года родом малороссийского переяславского полку сотни ирклеевской

села Панского а в малых летах отцом его заведен в Польшу черкасской губернии в село Ломовате где и ныне

136

137

проживает а сего году в июне месяце а которого точно числа не помнит пристал к бывшему в то время

Упорядник – Кірьян В.М.

в местечке Медведовке для грабительства поляков и жидов з гайдамацкой партией ватажку прозываемому

ДОКУМЕНТИ ПЕРІОДУ ВІЙСЬКОВИХ ПОСЕЛЕНЬ.

Неживому и находился со оным только одну неделю а нигде грабежа смертного убивства и зажигательства

не чинили а когда приехал с командою малороссийской чигрин дубровской сотник Бутовской и оную партию

Дослідникам відомо, що за період з 1830 по 1880 р.р. архівних документів, які несуть генеалогічну і краєзнавчу

разбил то он Хандусенко бежал паки во оное село Ломовате в дом свой где его жена з детми находится и

інформацію по територіях Інгульського Степу збереглось мало, наприклад, по більшості поселень за 50 років

находился после того к своем доме 3 недели и по объявлению тамошних жителей вышеписанному сотнику

- одиниці метричних книг. Тому досить цікавим і цінним джерелом можуть стати фонди військових поселень,

чигриндубровскому Бутовскому о бытии его Хандусенко в Польше и гайдамацкой партии взять под караул и

які зберігаються в Центральному Державному Історичному Архіві України в м. Києві. За 2015 р. нами було

отправлен в шанец Крыловский к подполковнику Хорвату а от оного подполковника Хорвата в шанец Глинск к

оцифровано тисячі справ, деякі з яких наведені нижче.

господину полковнику Чорбе от которого и в сию канцелярию прислан.

Документ 1. Про відкриття школи в с. Бокова. Фонд 1316, опис 1, спр. 109.

3. Моисей Xуртула. От роду ему 25 лет родом малороссийского лубенского полку сотни Лохвицкой местечка

Лохвицы а оттоль зашел назад тому более 10 лет в Польшу чигиринской губернии в село Боровицу где прошлого

Управление херсонских военных поселений в городе Елисаветграде.

767 года женясь на дочери тамошнего жителя Ивана Удовиченка Евдокии проживал посей 768 год а сего 768

Общественный Приговоръ !

года о бытии его в гайдамацкой партии и каким образом под караул взят и во всем показал против допроса

Василия Хандусенко сходственно.

1859 года Іюня 20 дня мы ниже подписавшиёсь поселянѣ 12 волости 1 округа Херсонского поселенія селенія

Бокового въ слѣдствіе распоряженія высшего Начальства изьясненного въ отношеніи управленія 1 го округа

4. Конон Мишенко. От роду ему 37 лет родом малороссийского переяславского полку сотни ирклеевской села

отъ 11 Іюня за № 7846 въ общемъ собраніи домохозяевъ приговорили учережденіи сельской школы в нашемъ

Мелников отколь в малых летах а сколько тому будет лет не знает отцом его Васильемь заведен в Польшу

селеніи устроить слѣдующимъ порядкомъ:

в село Русскую Поляну где его отец и умре а он Мишенко и по ныне во оном проживает а сего 768 года о

1е) Мальчики должны обучаться сельскимъ писаремъ подъ наблюденіемъ приходського священника, безъ

Троицине дни услыша он Мишенко что гайдамацкий полковник Железняк с гайдамацкой партиею находится

всякой платы, отъ общества будичи кто добровольно пожелаетъ изъ родителей платить учителямъ то это

в местечке Смелой почему и он Мишенко с 5 человеки бродягами согласись в его шайку пристали и со оным

невозбороняеться .

только был в трех польских селах яко то в Орловце в Балаклеи и в Городище а со оного села Городища тайно

2е) Школы должны быть учереждены въ каждомъ селеніи при сельскихъ зборныхъ въ зданияхъ кои занимаються

бежаль и не чиня нигде как со оным Железняком так и ни с кем другим грабительства смертного убивства и

сельскими зборнами гдѣ для этого имѣються удобные комнаты.

зажигательства возвратился в дом свой в вышеписанное село Русскую Поляну и но объявлению от тамошних

3е) Дѣтѣй отдавть для обученія въ эты школы безъ понужденія по пожеланію родителѣй втомъ и

жителей о том его бытии (в) гайдамацком сборище приехавшим малороссийским сотником Бутовским взят

подписуються поселянѣ 12 волости 1 округа Херсонского поселенія селенія Бокового Федоръ Фастовецъ,

под караул и отправлен жолтого гусарского полку в шанец Глинск а оттоль и сюда в крепость св. Елисаветы

Аврамъ Данилынко , Василій Бѣлой, Давидъ Сердюкъ, Трофимъ Феденко , Иванъ Терещенко, Мойсей Сердюкъ,

прислан более ж сего на воровствах и разбоях небывал и с таковыми людьми знакомства неимел.

Иванъ Довгаль 2 й, Михайло Кравченко, Ефимъ Яцечко, Семенъ Яцечко, Иванъ Довгаль 1й и Николай Титченко,

а вмѣсто ихъ неграмотныхъ по ихъ рукоданному прошенію и за себя расписался поселянѣ.

5. Нестер Ковальчук. От роду ему 25 лет родом польской области черкасской губернии села Хартовки а

При составленіи сего приговора присудствовалъ сельской староста.

отец его зашел в Польшу из малороссийского переяславского полку из села Ковтунов а он Ковальчук проживал и

Что дѣйствительно приговоръ этотъ составленъ поясненными въ ономъ поселянами сеихъ добровольного

поныне с женою и детьми в польском же местечке Черкасах по сей 768 год а сего 768 года купил он Ковальчук

согласія въ томъ подписомъ съ принашениемъ казенной печати свидѣтельствуемъ.

у гайдамацких ватажков у Железняка две бочки горячего вина а у Неживого 10 волов заведомо грабежного и по

Начальникъ 12 Волости Подполковникъ Садковский.

объявлению от тамошних жителей о той покупки прибывшему в то местечко с командою малороссийскому

Волосной голова Василій Яцечко.

сотнику прозываемому Бутовскому который потому взяв его Ковальчука под караул и при том взятье отобрал

Засѣдатели : Александръ Куксенко, Петръ Лень

те покупные у ватажка Неживого 10 волов да собственных его 6 волов же а всех 15 и 2 бочки дегтю да денег

медной монеты 40 рублей и как его Ковальчука так из тех 15 волов только 6 отправил желтого гусарского

Документ 2. Про відкриття школи в Варварівці. Фонд 1316, опис 1, спр. 109.

полку в местечко Глинск а оттоль и сюда в крепость св. Елисаветы он Ковальчук прислан да и те 6 волов

осталиёь в местечке Глинском он же Ковальчук как ныне так и напред сего на воровствах и разбоях нигде и ни

Общественный Приговоръ !

с кем не бывал и с таковыми людьми сообщения не имел.

1859 Года Їюня 20 дня мы ниже подписавшиеся поселянѣ 12 Волости, 1 го округа, Херсонского поселенія Селенія

Варваровки. Въ слѣдствіе распоряженій Высшего Начальства измененного въ отношениій управленія 1го

Вказані в Частині 3 справи упорядкував і видав В. Ястребов в 1888 р.

округа отъ 11 Їюня За № \\7846 мъ , вобщемъ собраній Домохозяевъ приговорили учереждененіе сельской школы

въ нашемъ селеніи устроить слѣдующимъ порядкомъ.

1е) Мальчики должны обучаться сельскимъ писаремъ подъ наблюденіемъ приходського священніка, без всякой

платы, отъ общества, буди же кто добровольно пожелаеть изъ родителей платить учителямъ то это

невозброняеться.

2е) Школы должны быть учереждены въ каждомъ селеніи при сельскихъ зборныхъ въ здананіяхъ кои

занімаються сельскими зборнями где для этого имѣються удобные комнаты.

3е) Дѣтѣй отдавать для обученія въ эти школы безъ понужденія попожеланію родителей въ томъ и

подписуеться поселянѣ 12 Волости , 1го округа, Херсонского поселенія Селенія Варваровки: Андрей Ковтунъ,

Савва Левченко, Панфилъ Яковенко, Филипъ Жукъ 1й, Никита Биличенко, Иванъ Кротовскій 1 й, Илья

Ковтунъ, Андрей Подгайный, Яковъ Коляда, Филипъ Жукъ 2й, Павелъ Костюкъ, и Павелъ Иващенко; въ место

ихъ неграмотныхъ поихъ рукоданной прозьбѣ росписался иза себя поселянинъ Федоръ Нагній.

При составленіи сего приговора присуцтвовалъ Сельскій Староста Иванъ Манько а вместо его неграмотного

расписался.

Что дѣйствительно приговоръ этотъ составленъ поясненнымъ въ ономъ поселянами съ ихъ добровольного

согласія въ томъ подписомъ съ приложениемъ Волостной казенной печати свидѣтельствуемъ.

Начальникъ 12 Волости Подполковникъ Садковский.

Волосной голова Яцечко. Засѣдатели: Александръ Куксенко, Петръ Лен

138

139

Документ 3. Кількість учнів. Фонд 1316, опис 1, спр. 109.

5

Стуловъ

2

1

6

Столовъ со скамейками для учениковъ

4

12

Свѣденіе

7

Аспидная доска

20

10

О числѣ поселянскихъ дѣтѣй 12 волости 1 го округа Херсонского поселенія обучающихсъ при сельскихъ

расправахъ подъ руководствомъ сельскихъ писарей .

8

Прописѣй

10

2

9

Чернильницъ

10

50

Книгъ:

12 Волости

Число мальчиковъ

Катихизиса

10

3

Въ С. Боковомъ

10

Священной исторіи

10

3

10

Изъ ясненіе Божественной литургіи

5

2

С. Варваровкѣ

10

Для чтенія учениковъ :

50

С. Гуровкѣ

12

Церковныхъ

5

1

Гражданскихъ

5

1

25

Итого

32

11

Счетовъ

2

1

20

12

Шкахъ для книгъ и учиника принадлежности

1

8

Подполковникъ Садковский

13

На бумагу для книгъ § 21 и 48 .Для вѣдомостѣй и чистописанія учиниковъ

10

1

50

Документ 4. Про закупівлю необхідного устаткування для школи в с. Боковій. Фонд 1316, опис 1, спр. 109.

Всего суммы 51 руб. 50 коп. серебромъ

Общественный Приговоръ.

Командующій 12 Волость: (Подпись)

1861 годъ Генваря 15 дня мы ниже подписавшіеся поселянѣ селенія Бокового 12 Волости 1 го округа Херсонского

поселенія на мерскомъ сходѣ Въ присудствіи сельского старосты сего решила состоявшехъ въ слѣдствіе

распаряженія Высшого Начальства изьясненного въ предписаніи окружного начальника отъ 13 го Декабря

Документ 5. Про закупівлю необхідного устаткування в школу с. Гурівки. Фонд 1316, опис 1, спр. 109.

прошлаго 1860 года за № 12570 приговоръ сей учинили втомъ какъ въ нашемъ селеніи неимѣеться

ученическихъ принадлѣжностѣй для сельской школы чрезъ что не возможно и завести таковой то мы

Общественный Приговоръ !

приговорили на припріобритеніе означенныхъ принадлѣжностѣй по именнованныхъ въ прилагаемомъ при семъ

1861 Года Генваря 15 дня мы ниже подписавшіесь поселянѣ селенія Гуровки, 12 Волости, 1 го округа,

реестрѣ произвести съ общества нашего селенія денежный сборъ всего пятдесятъ одинъ рублъ и пятдесятъ

Херсонского поселенія. На мерскомъ сходѣ въ присудствіи сельского старосты сего числа составили въ

пять копѣекъ серебромъ , которые деньги мы обовязуемся взнести по количеству 4230 десятинъ податной

слѣдствіе распоряженія Высшего Начальства измененного въ предписаніи окружного начальника отъ 13

земли владѣемой 846 душамы поселянъ. Плата же наставнику за обученіе детѣй будетъ произвадится

Декабря прошлого 1860 года за № 12510, приговоръ сей учинили въ томъ: какъ въ нашемъ селеніи неимѣеться

каждымъ родителемъ или родственникамы сколько причитаттся будетъ Вътомъ и подписуемся поселянѣ

учиницкихъ принадлежностѣй для сельской школы чрезъ что невозможно и завести таковой то мы

селенія Бокового Михайло Вѣтрякъ, Осипъ Вѣтрякъ, Петръ Вѣтрякъ, Петръ Ладуръ, Филипъ Удодъ, Иванъ

приговорили на преобритеніе означенныхъ принадлежностѣй поименнованныхъ въ прилагаемомъ при семъ

Скиба, Герасимъ Скиба, Давидъ Блажко, Андрей Блажко, Данило Лобода, Воладимеръ Сугакъ, Андрей

реѣстре произвести съ общества нащего селенія денежный сборъ всего пътдесятъ одинъ рублъ и пътдесять

Верхоглядъ, Самойло Волкъ, Іоннъ Бойко, Иванъ Сидоренко, Василій Сердюкъ, Николай Титченко, Несторъ

пять копѣекъ серебромъ, которые деньги мы обовьзуемсь внести по количеству 6405 десятинъ податной

Чорный, Артемъ Дудныкъ, Савва Подпанокъ, Прокофій Сидоренко, Яковъ Гранюкъ, Леонтій Сердюкъ, Иванъ

земли владѣемой 1281 душамы поселянъ , плата же наставнику за обученіе дѣтѣй будетъ производиться

Мочаный, Петръ Мочаный, Иванъ Бундюкъ, Федоръ Фастовецъ, Леонтій Сердюкъ, Василій Потопа, Евтихій

каждымъ родителемъ или родственникамы сколько причитаться будетъ, въ томъ и подписуемсъ поселянѣ

Потопа, Иванъ Довгаль 1й, Яковъ Волкъ, Иванъ Волкъ, Несторъ Бѣлой, Семенъ Бѣлой, Афанасій Довгаль,

селенія Гуровки Трофимъ Кузьменко, Василій Жуковський, Гордѣй Хрипунъ, Петръ Койда, Антонъ Дрыженко,

Павелъ Довгаль, Дорофей Грыша, Гаврыло Грыша, Давидъ Сердюкъ 2й, Семенъ Яцечко, Михайло Кравченко,

Иванъ Григоренко, Андрей Морозъ, Федоръ Заболотній, Алексѣй Версий ? , Алексѣй Фурса, Федоръ Олейникъ,

Дмитрій Бондаръ, Феофанъ Москаленко, Сыдоръ Дурницькій, Иванъ Меха, Федоръ Рета, Давидъ Розумъ,

Семенъ Сердюкъ, Макарь Романенко, Лаврентій Михайленко, Григорій Сердюкъ, Радіонъ Самсоненко, Устимъ

Григорій Запорожець, Игнать Волкъ, Федоръ Терещенко и Фрисантъ Горѣлскій, а вместо ихъ неграмотныхъ

Артеменко, Архипъ Бондаренко, Андрей Квартюкъ, Кирило Олейникъ, Трофимъ Михайленко, Павелъ Квартюкъ,

и за сѣбя расписалсъ Иванъ Сидоренко.

Иванъ Котовъ, Лаврентій Квартюкъ, Афанасій Гуренко, Алексѣй Науменко, Леонтій Коваленко, Иванъ

При составленіи сего приговора присудствовалъ сельскій староста

Харченко, Андрей Морозъ, Павелъ Богданъ, Павелъ Фастовецъ, Павелъ Момотъ, Арсентій Рубанъ, Иванъ

Авраамъ Даниленко, а вместо ихъ неграмотного расписалсъ писаръ Кашель.

Кашель, Антонъ Рубанъ, Калынъ Черевикъ, Фадей Голубъ, Петръ Голубъ, Ефимъ Бѣлоусъ, Романъ Нагирній,

Что дѣйствительно сей приговоръ составленъ съ согласия поселянъ всего селенія въ томъ волосная расправа

Федоръ Тарасенко, Арсентій Ефименко, Михайло Ефименко, Несторъ Кутовой, Кирило Хаверъ, Владимиръ

съ приложениемъ въ каззенной печати свидѣтельствуетъ.

Бугаенко,Федоръ Иваненко, ? Андрушенко, Евсей Ковалець и Иванъ Зинченко, авместо неграмотныхъ и за

Командующій 12 Волости 1 го округа (Подписъ)

себя розписалися Устимъ Артеменко и Алексей Науменко.

Волосной голова Василій Яцечко. Засѣдатели: Василій Бѣлой, Василій Довгаль.

При составленіи сего приговора присудствовалъ сельскій староста Иванъ Вакула по неграмотству которого

расписалсъ писаръ Кашель.

Реэстръ учиницкимъ принадлежностямъ кои необходимо прібрести за счѣтъ мирского збора въ селеніи

Что сей приговоръ составленъ съ общего согласія поселянѣ всего селенія въ томъ волостная расправа 12 й

Боковомъ 12 Волости, 1 округа, Херсонского поселенія.

волости 1 го округа Херсонского поселенія съ приложніемъ казенной печати свидѣтельствуетъ.

Командующій 12 волостью: (подпись)

№

Наименованіе предметовъ

Число

Накакую

Волостной голова: Василій Яцечко. Засѣдатели: Василій Бѣлой, Василій Довгаль.

сумму

Руб.

Коп.

Для сельского училища.

Документ 6. Про дозвіл відкрити школу в с. Попільнясте.

1

Икона

1

50

2

Классная доска

1

1

50

Его Сіятельству Начальнику 1го округа Херсонскихъ поселеній, господину подполковніку князю Ухтымскому,

3

Двѣ небольшихъ досокъ стенныхъ красноя для отличныхъ и чорная для худыхъ

того же округа, 6й волости, селенія Попельнастого прихода священника Їоанна Иванова.

учиниковъ

2

60

Рапортъ.

4

Столъ для наставника

1

2

Съ прискорбіемъ, я обязанъ донести Вашему Сіятельству о томъ, что въ селеніи Попельнастомъ нѣтъ

140

141

досемъ нетолько формально школы, а даже и дома сего важного. Посему съ милостивою просьбою ображаюсь

Слѣдствіе ведется Судебнимъ Слеѣдователемъ 3 уч. Александрійского уѣзда.

къ Вашему Сіятельству и покорнѣйше Вашего Начальнического содѣйствія въ важномъ дѣлѣ народного

На мѣсто преступленія командированъ мною Товарищъ Прокурора Вербицкій .

просвѣщенія ,.. дить , кого слѣдуетъ , къ формалѣному учережденію такого заведенія , во мне ввѣренномъ

Копія сего №3934 препровождена мною в Департаментъ Министерства Юстицій.

приходѣ. Учащіеся обоего пола тогда буть: сему ручательствомъ я.

ПРОКУРОРЪ(подпись)

Такое истинное желаніе мое и просьба произникаютъ отъ того, что бывъ – Таврической губернии,

№3933

Мелитопольского уезда ………………………………………………………… наставникомъ Приходского Училища въ

Августа 25 дня 1907 года

чинѣ Священника – три года , во всей мерѣ, знаю констукіяю сего важного дѣла, свыксѣ съ сею должностію

Гор. Елисаветградъ. Исп. об. Секретаря (Каблунов)

и готовъ служить и теперъ безмездно. Для скорѣйшего – же учрежденія школы, во ввѣренномъ мнѣ приходѣ,

я жертвую на 3ри мѣсяца свой собственный, отдѣльный домъ.

Его Превосходительству

Донося о семъ Вашемъ Сіятельству, покорнѣйше прошу неоставить своимъ распоряженіемъ; меня же

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

почтить своимъ увѣдомленіемъ.

Прокурора Елисаветградского

Священникъ Їоаннъ Ивановъ.

Окружного Суда.

№ 3. 1861го года Генваря 22 дня, С.Попельнастое.

Представленіе

Къ № 3933 отъ 25 августа, доношу Вашему Превосходительству, что убійство Марины БУРДЗИНКЕВИЧЪ,

сторожа ея Григорія ОБІЮХА и горничной Евдокіи КАПТАНОВОЙ было совершено при слѣдующихъ

Документ 7. З фонда: 1316

обстоятельствахъ: около 12 часовъ ночи на 24 августа сего года къ экономическому двору дворянки Марины

Дѣло.

Бурдзинкевичъ подошли нѣсколько человѣкъ, которые напали на стоявшаго во дворѣ у амбара экономическаго

Третьиго стола управление 1 го округа Херсонского поселенія.

сторожа крестьянина Григорія Обіюха и набросивъ ему на шею веревку, задушили его. Марина Бурдзинкевичъ и

О томъ, что священникъ с. Варваровки Іоанъ Полянскій вовремя богослуженія въ молитвенномъ домѣ упалъ на

ея управляющій Михаилъ Коваленко находились въ это время на террасѣ дома, но по случаю темноты не могли

полъ и разшибъ себѣ лицо до кровы.

видѣть происходившаго и лишь по крику и хрипенію Обіюха догадались, что на послѣдняго напали разбойники,

почему тотчас- же вошли въ домъ и заперли парадную дверь. Марина Бурдзинкевичъ немедленно послала свою

Начато 16 декабря 1858 года

горничную Евдокію Каптанову дать знать о случившемся кучерамъ, но когда послѣдняя бѣжала черезъ дворъ,

Кончено 14 Генваря 1859 года

злоумышленники ударами лома свалили ее на землю, гдѣ она отъ полученныхъ поврежденій головы тотчас-

Начальнику 1 округа Херсонского поселенія господину полковнику и кавалеру Оприцѣ.

же скончалась. Михаилъ Коваленко черезъ черный ходъ успѣлъ убѣжать въ расположенную вблизи деревню

Начальника 12 волости

Николаевку, чтобы дать знать о случившемся крестьянамъ; злоумышленники въ числѣ трехъ человѣкъ вошли въ

Подполковника Садковскаго

домъ и направилисъ въ комнату матери Марины Бурдзинкевичъ- Александры Родіоновой, у которой потребовали

Рапортъ

деньги, угрожая при этомъ револьверомъ и желѣзными ломами. Получивъ у Родіоновой 123 руб. они направились

Варваровскій сельскій старшина ввѣренной мнѣ волости, рапортомъ отъ 14 декабря за № 215, денесъ мнѣ,

въ комнату, гдѣ находилась Марина Бурдзинкевичъ и взяли у послѣдней около 400 рублей денегъ, золотое кольцо

что сего числа въ Рождество Богородичномъ молитвенномъ домѣ въ ономъ селеніи, Священникъ Іоаннъ

и двое золотыхъ часовъ, а затѣмъ повели ее по другимъ комнатамъ, требуя указать, гдѣ спрятаны остальные

Полянскій, за часъ доразсвѣта началъ служить вечерню, а послѣ оной за утреню окончевше оную въ мѣстѣ

деньги; стараясь повидимому скрыться, Марина Бурдзинкевичъ забѣжала въ кабинетъ, но злоумышленники

почти съ восходомъ солнца тотъ часъ не виходя изъ алтаря окончивши часи приготовясь къ Божественной

нанесли ей ударъ ломомъ въ голову, послѣ чего она упала на полъ и оть полученныхъ поврежденій тотчасъ-

литургіи вышелъ діаконъ началъ оную и только возгласилъ «Благослови владико» то священникъ Полянскій

же скончаласъ. Обыскавъ всѣ помѣщенія въ домѣ, злоумышленники направились въ квартиру управляющего

молчалъ, и немного постоя предъ пристоломъ оборотясь къ севернымъ дверямъ, сомлелъ и палъ ницъ лицомъ

Коваленки, гдѣ похитили около 170 рублей денегъ, ружье и золотые часы съ монограммой Коваленки. Когда

наполъ, и разшибь лицо до крови, и когда онъ падалъ, первоначально ударился объ коностасъ а потомъ объ

злоумышленники послѣ этого стали уходить со двора, къ мѣсту происшествія прибѣжали нѣсколько

полъ, то кровъ полилась на коностасъ и полъ; и которая была на полу по приказанію діакона мита и витерта

крестьянъ изъ деревни Николаевки, но задержать злоумышленниковъ они не решились, такъ какъ тѣ произвели

утиральникомъ, сторожемъ церковнымъ поселяниномъ Степаномъ Ковтуномъ, причемъ были поселяне селенія

два выстрѣла изъ револьвера и затѣмъ скрылись, оставивъ въ домѣ кусокъ толстого желѣза въ видѣ лома.

Варваровка Харитонъ Солощенко, Макаръ Булахъ, Иванъ Бугаевъ 1й, Василій Слюсаренко, Савва Левченко,

По этому поводу Судебнымъ Слѣдователемъ 3 участка Александрійскаго уѣзда приступлено къ слѣдствію по

Григорий Москалецъ 2й, Самойло Сторчаченко и Кондратъ Лобода, и кромъ того въ церквѣ было народа до

признакамъ преступленія, предусмотрѣннаго 13 и 4 п.1453 ст. Улож. О Наказ.

100 душь, и мужска и женска пола, почему священникъ ятотъ и литургій уже не служилъ и народъ видя ято

Спрошенная на предварительномъ слѣдствіи Александра Родіонова обяснила, что злоумышленники были

вишелъ изъ церкви; что подзнание моемъ оказалосъ дѣйствительнымъ и священникъ Полянскій и обѣявилъ что

молодые люди, одѣтые въ простые крестьянскіе пиджаки и высокіе сапоги. По ея словамъ одинъ изъ нихъ, судя

ему легче, но еще не здоровъ.

по акценту, былъ еврей.

Очемъ Вашему Высокоблагородію долгомъ считаю почтительно донести.

26 августа произведенъ судебно-медицинскій осмотръ и вскрытіе труповъ убитыхъ, причемъ оказалосъ, что

Подпись Подполковникъ Садковскій.

Обіюхъ умеръ отъ задушенія веревкой, а Марина Бурдзинкевичъ и Евдокія Каптанова отъ причиненныхъ имъ

ударами лома поврежденій черепа.

Дальнѣйшее производство слѣдствія мною предложено Судебному Слѣдователю по важнѣйшимъ дѣламъ

Документ 8. Фонд 419 опис-2 спр.-396 стор. 1;2-3;4-5;16-16зв.;18.

округа Елисаветградскаго окружного суда.

Копія настоящаго донесенія одновременно съ симъ за № 4001 послана мною въ Первый Департаментъ

Его Превосходительству

Министерства Юстицій.

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

ПРОКУРОРЪ( подпись)

Прокурора Елисаветградского

№ 4000

Окружного Суда.

Августа 29 дня 1907 года

Гор. Елисаветградъ. Исп.об.Секретаря (Каблуковъ)

Представленіе

Доношу Вашему Превосходительству, что сего числа полицейскій урядникъ станціи Куцовка телеграммой

увѣдомил о томъ, что 23 сего августа неизвѣстными злоумышленниками ограблена экономія Марины

БУРДЗИНКЕВИЧЪ, находящаяся въ 5 верстахъ отъ станціи Куцовка при дер.Николаевкѣ, Братолюбовской

волости, Александрійского уѣзда, причемъ убиты владѣлица экономія, сторожъ и горничная.

142

143

Его Превосходительству

Его Превосходительству

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

Прокурора Елисаветградского

Прокурора Елисаветградского

Окружного Суда.

Окружного Суда.

Представленіе

Представленіе

Къ № 4000, отъ 29 августа с.г., доношу Вашему Превосходительству, что при дальнѣйшемъ производствѣ

Къ № 3271 , отъ 9 Августа с/г., доношу Вашему Превосходительству, что по дѣлу объ убійствѣ Бурдзинкевичъ,

слѣдствія по дѣлу объ убійствѣ съ цѣлью ограбленія Марины БУРДЗИНКЕВИЧЪ, Евдокіи КАПТАНОВОЙ

10 августа за № 206 была затребована фотографическая карточка Ивана Рогожина отъ Судебнаго

и Григорія ОБІЮХА выяснилось слѣдующее: Приставъ 7 стана Александрійского уѣзда Дѣденко, получивъ

Слѣдователя 6 уч. Александрійскаго уѣзда, у которого имѣлосъ дѣло по обвиненію того-же Рогожина въ

свѣдѣнія о томъ, что убійцы Бурдзинкевичъ, Каптановой и Обіюха скрываються въ городѣ Елисаветградѣ,

бродяжествѣ, на что отъ упомянутаго Судебнаго Слѣдователя 20 августа было получено сообщеніе, что

29 августа сего года, утромъ прибылъ туда со стражниками и въ домѣ извѣстнаго вора Николая Павлюка

карточки Рогожина у него не имѣется, а можно ее добыть у брата Рогожина – Василія, проживающаго

задержалъ двухъ лицъ, назвавшихся Семеномъ Кобцемъ и Иваномъ Колесниковымъ. Впослѣдствіи было

въ пос. Амуръ- Нижнеднѣпровскѣ, Екатеринославской губерніи, въ виду чего того-же 20 Августа за № 211

установлено, что назвавшійся Семеномъ Кобцемъ есть въ дѣйствительности лишенный правъ Гавріиль

послано Приставу пос. Амуръ- Нижнеднѣпровска требованіе о дознаніи, гдѣ проживаетъ Иванъ Рогожинъ

СТЕБЛЕНКО, бѣжавшій изъ Елисаветградской тюрьмы, гдѣ онъ содержался по делу объ убійствѣ пяти евреевъ

и присылкѣ фотографической карточки послѣдняго. Того-же числа за № 212 затребована фотографическая

близъ города Елисаветграда. У Стебленко при обыскѣ, найдена была въ кошелькѣ серебряная цѣпочка отъ

карточка названнаго Рогожина отъ Екатеринославской колоніи для малолѣтнихъ преступниковъ, гдѣ Рогожинъ

часовъ, оказавшаяся принадлежащей управляющему Бурдзинкевичъ, Михаилу Коваленко и похищенной у него въ

временно содержался. На посланное 10 Августа за № 207 по мѣсту приписки Рогожина въ мѣщанскую управу

ночъ убійства, а у Колесникова – двѣ серебряныя чайныя ложки покойной Марины Бурдзинкевичъ. Потерпѣвшая

требованіе о томъ, когда родился Рогожинъ и где онъ проживаеть, 29 Августа получено сообщеніе, что

Александра Родіонова, по предъявленіи ей Стебленко и Колесникова, признала въ нихъ злоумышленниковъ,

Рогожинъ родился въ 1893 году, мѣсто же жительства его Мѣщанской управѣ неизвѣстно. По полученіи

принимавшихъ участіе въ означенномъ выше убійствѣ.

фотографической карточки Рогожина, послѣдняя будетъ предьявлена свидѣтелямъ, съ цѣлью установленія

Свидѣтели Михаилъ Коваленко и Иванъ Ласковый удостовѣрили, между прочимъ, что проѣзжая 23 августа

не принималъ ли названный Рогожинъ участія въ убійствѣ Бурдзинкевичъ.

сего года степью, они видѣли сидѣвшихъ въ лощинѣ, недалеко отъ экономіи Бурдзинкевичъ, трехъ неизвѣстныхъ

Копія настоящего донесенія мною въ Министерства Юстицій не посылаласъ.

человѣкъ, которые распивали тамъ водку; возлѣ нихъ стояла подвода, запряженная одной лошадью и какъ

И.Д. прокурора( подписъ)

оказалосъ впослѣдсвіи принадлежала жителю поселка при станціи Долинской бывшему ссыльному Павлу

№3723

Быкову. І сентября въ городѣ Елисаветградѣ былъ задержанъ неизвѣстный человѣкъ назвавшійся лишеннымъ

Сентября 9 дня 1911 года

правъ Андреемъ Герасимовымъ, въ которомъ Михаилъ Коваленко и Иванъ Ласковый опознали одного изъ тѣхъ

Г.Елисаветградъ Секретаръ(подпись)

трехъ лицъ, которыхъ они видѣли 23 августа на степи близъ экономіи Бурдзинкевичъ. Свидѣтельница дочъ

Павла Быкова – Людмила Быкова, проживающая со своими родными, объяснила слѣдующее: дня за три до

нападенія на экономію Бурдзинкевичъ въ домъ ея отца Павла Быкова, собрались нѣкіе Михаилъ Чайковскій,

Его Превосходительству

Гавріилъ Стебленко, Андрей Герасимовъ, извѣстный подъ фамиліей Кореноса, Иванъ Колесниковъ, онъ же

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

Масатюкъ, Парфентій Рощинъ и Загниборода и ночъю уѣхали въ экономію Волохина на грабежъ, который

Прокурора Елисаветградского

имъ однако неудался, 23 августа Чайковскій, Герасимовъ/ Кореносъ/и Рощинъ попросили у матери ея подводу,

Окружного Суда.

на которой и уѣхали въ тотъ же денъ къ разъѣзду № 8, находящемуся вблизи экономіи Бурдзинкевичъ, имѣя

съ собой каждый по револьверу; вполѣдствіи Чайковскій сознался ей, что принималъ учпастіе въ убійствѣ

Представленіе

Бурдзинкевичъ, Каптановой и Обіюха и что вмѣстѣ съ нимъ были Гавріилъ Стебленко, Иванъ Колесниковъ/онъ

Къ № 3723, 9 Сентября с/г. Доношу Вашему Превосходительству, что по дѣлу объ убійствѣ Бурдзинкевичъ

же Масатюкъ/,Андрей Герасимовъ/онъ же Кореносъ/, Рощинъ, Загниборода и еще какой то человѣкъ, фамиліи

получены отъ Пристава 7 стана Александрійского уѣзда свѣдѣнія о мѣстѣжительства свидѣтелей

которого не назвалъ.

очевидцевъ Михаила Коваленко и Ивана Ласкаваго, которые и вызваны на 18 Октября для дополнительного

Въ задержанномъ Андреѣ Герасимовѣ Людмила Быкова признала то лицо,которое подъ фамиліей Кореноса

допроса и предьявленія имъ фотографической карточки подзрѣваемаго Ивана Рогожина.

вмѣстѣ съ Чайковскимъ и Рощинымъ на подводѣ ея 23 августа уѣхало къ разъѣзду, а на фотографическихъ

Копія настоящаго донесенія мною въ Министерство Юстиціи не посылаласъ.

карточкахъ Рощина и Петра Плюща признала другихъ двухълицъ, уѣхавшихъ 23 августа вмѣстѣ съ Кореносомъ,

Прокуроръ(подпись)

причемъ добавила, что изображенный на карточкѣ Петръ Плющъ есть то самое лицо, которое называло

№4199

себя Михаиломъ Чайковскимъ. Кромъ сего Рощина опознали также свидѣтели Михаилъ Коваленко и Иванъ

Октября 10 дня 1911 года

Ласковый.

Г. Елисаветградъ Секретаръ(подпись)

На основаніи изложенныхъ данныхъ привлечены къ слѣдствію въ качествѣ обвиняемыхъ по признакамъ

преступленія, предусмотрѣннаго 13, 4 п. 1453 ст. Улож. о Нак. лишенные правъ Гавріилъ Яковлевъ

СТЕБЛЕНКО и Андрей Илларіоновъ ГЕРАСИМОВЪ/онъ же Кореносъ/, а так же крестьянинъ Иванъ Григорьевъ

Его Превосходительству

КОЛЕСНИКОВЪ/онъ же Масатюкъ/, причемъ всѣ они признали себя виновными. Мѣрой пресѣченія избрано

Господину Прокурору Одесской Судебной Палаты

безусловное содержаніе подъ стражей.

Прокурора Елисаветградского

Копія настоящего донесенія одновременно съ симъ за № 4173 послана мною въ Первый Департаментъ

Окружного Суда.

Министерства Юстицій.

ПРОКУРОР(подпись)

Представленіе

№4172

Къ № 4199, отъ 10 Октября с/г.,доношу Вашему Превосходительству, что при дальнѣйшемъ производствѣ

Сентября 7 дня 1907 г.

следствія по дѣлу объ убійствѣ Бурдзинкевичът допрошены свидѣтели Михаилъ Коваленко, Иванъ Ласковый,

гор. Елисаветградъ. Секретаръ (подпись)

Людмила, Ефросинія и Харитонъ Быковы, которые въ Ивана Рогожинѣ, по предъявленной имъ фотографической

карточкѣ послѣднего, не признали участника разбойнаго нападенія на Бурдзинкевичъ; 19 Октября за № 270

послано требованіе Судебному Слѣдователю 2 участка гор. Николаева о допросѣ свидѣтельницы Александры

Родіоновой съ цѣлью установленія, не участвовалъ ли Рогожинъ въ нападеніи на Бурдзинкевичъ.

По исполненіи этого требованія, а также требованія отъ 20 Августа за № 212, посланнаго въ Екатеринославскую

колонію для малолѣтнихъ преступниковъ, о сообщеніи, дѣйствительно ли тамъ содержался Иванъ Рогожинъ,

144

145

и когда, именно, дѣло будетъ направлено.

десятскихъ: Епифана Щенявскаго, Никифора Хрипуна, Акима Кашпуровскаго, Порфирія Олейника и Архипа

Къ изложенному имѣю честь добавить, что о скорѣйшемъ исполненіи требованія отъ 20 Августа за № 4462.

Бережка вмѣстѣ съ Прилипкой и Заболотнымъ отправились къ тому мѣсту, гдѣ гуляли парни и дѣвушки,

Подтверждено черезъ Прокурора Екатеринославскаго Окружнаго Суда.

съ цѣлью задержать буянившаго Кашеля и доставить его въ сельское правленіе, но лишь только они туда

Копія этого донесенія мною въ Министерство Юстиціи не не посылаласъ.

приблизились, увидѣвшій ихъ Николай Кашель сталъ убѣгать. Десятскіе, бывшіе при должностныхъ знакахъ

ПРОКУРОРЪ(подпись)

стали кричать ему, чтобы онъ остановился, что идетъ сельскій обходъ, но онъ продолжалъ бѣжать мимо

№4598

чужихъ огородовъ, направляясъ на выгонъ. Десятскіе погнались за нимъ, но лишь только двое изъ нихъ Щенявскій

Ноября /дня 1911 года

и Хрипунъ, а также вышеупомянутый Прилипка, бывшіе впереди, добѣжали, прелѣдуя Николая Кашеля, до его

Г.Елисаветградъ Секретаръ(подпись)

огорода, какъ послѣдній крикнулъ,стоявшему тамъ съ ружьемъ въ рукахъ,своему отцу, Ивану Кашель: «дайте

ружье, я десятскихъ пострѣляю.» Вслѣдъ за этимх отецъ Николая – Иванъ Кашель; перескочивъ черезъ канаву,

выстрѣлилъ изъ ружья. Этимъ выстрѣломъ былъ раненъ дробью въ лѣвую лопатку плечо и руку Василій

Документ 9. Фонд-347 опис-1 спр.-3243 стор. 2;3-4зв.;77-78зв.

Прилипка. Подошедшіе остальные десятскіе подобрали раненаго, лежавшаго на землѣ Прилипку и вмѣстѣ съ

нимъ вокруг огородовъ пришли во дворъ Ивана Кашелъ съ тѣмъ, чтобы его арестовать и доставить въ сельское

Одеский военный-окружной судъ .

правленіе, но послѣдній встрѣтилъ ихъ съ вилами въ рукахъ и со словами: «отойди отъ грѣха» набросился

ДЕЛО по обвинению крестьянина с. Гуровки , Александрийского узда, Херсонской губернии КАШЕЛЯ. И. В

на десятскаго Епифана Щенявскаго, намѣреваясъ ударить его вилами, но вилы у него отняли. Послѣ этого

вооружонном соротивлении сельским десятским пытавшимся задержать его сына на хулиганство.

обходные, взявъ Ивана Кашля за руки, вывели на улицу, чтобы доставить въ сельское правленіе, но онъ отъ нихъ

Начато 9 января 1916 года Окончено 7 мая 1916 года

вырвался и убѣжалъ, въ виду чего и не былъ тогда задержанъ.

Списокъ Лицъ

Исложенныя обстоятельства удостовѣрены показаніями, допрошенныхъ на предварительномъ слѣдствіи,

Подлежащихъ вызову въ судебное засѣданіе по дѣлу о крестьянинѣ Иванъ КАШЕЛЬ.

свидѣтелей:

Василія Прилипки,/13/, Никифора Заболотняго,/17/, Епифана Щенявскаго,/19/,Никифора Храпуна/20/, Порфирія

№ по

Олейника,/22/, и Акима Кашпуровскаго/30/.

порядку ВЫЗЫВАЕМЫЯ ЛИЦА:

Мѣсто нахожденія вызиваемыхъ.

Обвиняемый:

Мѣра пресѣченія: поручительство въ суммѣ ста

По показанію Николая Кашля- онъ не зналъ, что за нимъ гонится сельскій обходъ и, встрѣтивъ своего отца,

Крестьянинъ Иванъ Яковлевъ КАШЕЛЬ

рублей. С. Гуровка, тойже вол. Александрійскаго

шедшаго съ ружьемъ, сказалъ ему, что за нимъ гонится Прилипка, тогда его отецъ выстрѣлилъ изъ бывшаго

уѣзда, Херсонской губерн.

у него ружья/40/.

Свидѣтели:

Село Цвѣтное, той-же волости, Чигиринскаго

Судебно-медицинскимъ освидѣтельствованіемъ Василяія Прилипки установлено,что у него въ области лѣвой

1

Крестьянинъ Василій Давидовъ ПРИЛИПКА.

уѣзда, Кіевской губ.

лопатки, лѣвыхъ плеча, локтя и въ предплечия имѣются 6 входныхъ отверстій отъ огнестрѣльнаго раненія

2

Крестьянинъ Никифоръ Харитоновъ ЗАБОЛТНЫЙ.

Село Гуровка, той-же волости, Александрійскаго

дробью. По заключенію врача- эксперта, Прилипко было причинено не на близкомъ разстояніи выстрѣломъ изъ

3

Крестьянинъ Епифанъ Никифоровъ ЩЕНЯВСКІЙ.

уѣзда.

4

Крестьянинъ Никифоръ Андріановъ ХРИПУНОВЪ.

ружья, заряженнаго дробью, нѣсколько ранъ, которыя по своему характеру относятся къ разряду легкихъ./

5

Крестьянинъ Порфирій Федоровъ ОЛЕЙНИКЪ.

л.д.15 и 32/.

6

Крестьянинъ Акимъ Яковлевъ КАШПУРОВСКІЙ.

То-же

Осмотръ извлеченныхъ изъ ранъ у Василія Прилипки 2 дробинъ утановленно, что эти дробины свинцовая № 6

Помощникъ Военнаго Прокурора

/л.д.34/.

Одесскаго Военно-Окружнаго Суда,

ПОДПОЛКОВНИКЪ

По сообщенію Гуровскаго волостного праленія на имя судебнаго слѣдователя отъ 20-го октября 1915 года за

7

Максимъ Власовъ ЗИНЧЕНКО

№3788- Епифанъ Щенявский, Никифоръ Хрипунъ, Акимъ Кашпуровскій, Архипъ Бережко и Порфирій Олейникъ

8

Яковъ Дорофеевъ СКАКУНЕНКО

въ іюнъ мѣсяцѣ 1915 года числились сельскими десятскими и въ ночъ на 25-е іюня были назначены въ обходъ

9

Семенъ Тимофеевъ ХРИПУНЪ

10

Домаха Степановна КАШЕЛЬ

сельскимъ старостой.

«Утверждаю»

Спрошенный въ качествѣ обвиняемаго по ст.с.270,9 и 2ч. 1459. Улож. о нак крестьянинъ Иванъ Яковлевъ

Главный Начальникъ Одесскаго военнаго Округа и Генералъ - Губернаторъ, Генералъ- отъ- Инфантеріи.

КАШЕЛЬ, не признавая себя виновнымъ, обяснилъ, что вечеромъ 24-го іюня, когда онъ сторожилъ свой садъ

«5» Января 1916 года.

съ ружьемъ, заряженнымъ дробью, ему пожаловался сынъ, что за нимъ гонится Прилипка, тогда онъ, желая

напугать послѣдняго, выстрѣлилъ изъ своего ружья, но кто- то со стономъ послѣ выстрѣла побѣжалъ

ОБВИНИТЕЛЬНЫЙ АКТЪ

черезъ огородъ. Затѣмъ, онъ увидѣлъ, что къ нему во дворъ зашелъ чужой бугай, тогда онъ взявъ вилъ пошелъ

По дѣлу о крестьянинѣ Иванѣ КАШЕЛЬ.

выгонять бугая и когда его выгналъ къ нему во дворъ явилось 5 человѣкъ десятскихъ, которые спросили его, не

онъ- ли стрѣлялъ, на что онъ отвѣтилъ утвердительно. Десятскіе взяли его и повели въ сельское управленіе и

24- го іюня 1915 года въ селѣ Гуровка, Александрійскаго уѣзда, Херсонской Губерніи крестьяниномъ Иваномъ

онъ имъ никакого сопротивленія не оказывалъ, добровольно послѣдовалъ за ними, но выйдя на улицу вырвался

Кашель было оказано вооруженное сопротивленіе сельскимъ десятскимъ, пытавшимся задержать его сына,

отъ нихъ и убѣжалъ/л.д.47/.

Николая, за учиненное имъ буйство на улицѣ.

По письменнымъ свѣдѣніямъ Иванъ Яковлевъ КАШЕЛЬ происходитъ изъ крестьянъ Херсонской губерніи,

Произведенными по сему поводу дознаніемъ и предварительнымъ слѣдствіемъ установленно слѣдующее:

родился въ 1864 году 25-го сентября.

Вечеромъ 24-го іюня 1915 года въ селѣ Гуровкѣ, возлѣ усадьбы крестьянина Власса Зинченко собралась для

прогулки компанія деревенскихъ парней и дѣвушекъ. Къ нимъ подошелъ также мѣстный парень, Николай

Именнымъ ВЫСОЧАЙШИМЪ Указомъ Правительствующему Сенату Херсонская губернія обявлена состоящей

Кешель и сталъ приставать кь бывшему тамъ Василію Прилипкѣ схвативъ его за грудѣ и требуя дать ему

на военномъ положеніи съ 25-го іюля 1914 года.

денегъ на папиросы за то, что онъ съ ними вмѣстѣ гуляетъ, угрожая иначе его убить. Вырвавшись отъ него,

Прилипка со своимъ товарищемъ Никифоромъ Заболотнымъ отправился въ сельское управленіе, гдѣ и заявилъ

Настоящее дѣло согласно распоряженію Главнаго Начальника Одесскаго военнаго округа отъ 1-го сентября

десятскимъ, что Николай Кашель буянитъ на улицѣ и грозитъ ему смертью.Сельскій обходъ, въ числѣ пяти

1914 года изданнаго на основаніи / прилож.къ ст. 23 томъ І І Св. Зак./. изьято изъ общей подсудности и передано

146

147

на разсмотрѣніе Одесскаго военно- окружнаго суда.

ПРОТОКОЛЪ

1915 года Іюля 3 дня въ с. Братолюбовка

На основаніи вышеизложеннаго крестьянинъ Иванъ Яковлевъ КАШЕЛЬ обвиняется въ томъ І/ что 24 –го іюня

Судебный Слѣдователь 3 уч. Александрійскаго уѣзда допрашиваетъ нижепоименованнаго въ качествѣ

1915 года въ селѣ Гуровкѣ, Александрійскаго уѣзда, Херсонской губерніи, т.е.въ мѣстности состоящей тогда

потерпевшаго соблюденіемъ30/443 уст.уг.суд., и онъ показалъ.

на военномъ положеніи, желая воспрепятствовать сельскому обходу, состоявшему изъ десятскихъ: Епифана

Щенявскаго, Никифора Хрипуна, Акима Кашпуровскаго, Архипа Бережка и Порфирія Олейника задержать его

Василій Давидовъ Прилипка, 20 л., крест.,с.Цвѣтного, той же вол., Чигиринскаго узѣда, Киевской губ.,

сына Николая за учиненное послѣднимъ на улицѣ селенія буйство, произвелъ въ названныхъ десятскихъ, бувшихъ

православный, неграмотный, не судился, живу въ с. Гуровка, той же вол., Александрійскаго уѣзда.

въ то время при установленныхъ должностныхъ знакахъ, изъ ружья заряженнаго дробью, съ цѣлью лишить

ихъ жизни, выстрѣлъ, но промахнулся и ни въ кого изъ десятскихъ не попалъ, а лишъ случайно ранилъ этимъ

24 –го Іюня этого года вечеромъ, когда уже совсѣмъ стемнѣло, я шелъ изъ дому на мельницу и увидѣлъ парней

выстрѣломъ находившагося вмѣстѣ съ десятскимъ крестьянина Василія Прилипку, что предусмотрѣно І п.

и дѣвушекъ, гулявшихъ возлѣ сарая Власа Зинченко. Когда я подошелъ къ нимъ, нашъ Гуровскій паренъ Николай

Ст.20 Правилъ о мѣстностяхъ, состоящихъ на военномъ положеніи и ст.279 кн.ХХ І І С.В.П. 1869 года изд.4-е.

Кашель сталъ ко мнѣ приставать, чтобы я вмѣсто могарыча, такъ какъ водки пѣтъ, купилъ ему папиросъ за

то, что буду гулять съ ними. На мой отказъ, онъ взялъ меня за грудъ и сталъ настойчиво требовать, чтобы я

2/ въ томъ, что тогда-же и тамъ-же, когда вслѣдъ за изложеннымъ въ первомъ пунктѣ, сельскій обходъ,

купилъ ему папиросъ, грозя, что иначе убѣетъ меня. Тогда я вырвался отъ него, пошелъ въ сельское правленіе

состоящій изъ вышеупомянутыхъ десятскихъ явился къ нему, обвиняемому во дворъ для того, чтобы его

и заявилъ объ этомъ десятскому Епифану Щенявскому. Ночной обходъ сельскій въ числѣ 5 человѣкъ десятникъ

арестовать и доставить въ сельское правленіе, онъ, обвиняемый, желая воспротивиться своему задержанію,

Щенявскаго, другихъ 4-хъ именъ и фамилій я не знаю, отправился къ тому мѣсту ихъ, Николай Кашель сталъ

бросился съ желѣзными вилами въ рукахъ на десятскаго Щенявскаго, намѣреваясь нанести Щенявскому,съ

убѣгать, а обходные стали подавать свистки и погналисъ за нимъ. Не добѣжавъ до своего дома, Кашель

цѣлью лишить его жизни, этими вилами ударъ, но преднамѣреннаго исполнить не успѣлъ, такъ какъ вилы у

крикнулъ своему отцу Ивану, который стоялъ у себя на огородѣ съ ружѣемъ и вилами въ рукахъ: « дайте ружѣе,

него были во – время отняты другими десятскими, что предусмотрѣно І п. Ст. 20 Правилъ о мѣстностяхъ,

я ихъ постреляю » и еще разъ повторилъ то же самое. Отецъ его перескочилъ черезъ канаву въ нашу сторону,

состоящихъ на военномъ положеніи и ст.279 кн.ХХ І І С.В.П. 1869 года изд.4-е.

мы сейчасъ же съ обходными повернули обратно, а они оба погнались за нами. Боясь чтобы они не попали въ

насъ изъ ружъя, 2е,бывшихъ со мной, попадали на землю, а я только что хотѣль падать, какъ вдругъ раздался

За озанченныя преступныя дѣянія крестьянинъ Иванъ КАШЕЛЬ, на основаніи 1278 ст.ХХ ІУ С.В.П. 1869

выстрѣлъ, попавшій мнѣ въ лѣвое плечо и руку и я отъ боли упалъ. Все это происходило на верху позади огорода

года изд. 4/ по ред. прик. по военному вѣдомству 1914 года № 464/ преданъ Одесскому военно-окружному суду

Кашля. Послѣ этого десятскіе помогли мнѣ встатъ и мы, обойдя вокругъ ихъ огорода, пришли во дворъ Кашля.

Главнымъ Начальникомъ Одесскаго военнаго Округа.

Иванъ Кашель бросился было съ желѣзными вилами на Щенявскаго, но другія десятскіе отняли у него вилы и

Составленъ «30» декабря 1915 года.Гор. ОДЕССА.

не дали ему ударить.На другой день я былъ въ Братолюбовской Земской больницѣ, гдѣ врачъ нашелъ у меня

Помощникъ Военного Прокурора

подъ кожей на плечѣ и лѣвой рукѣ дробовикъ, которыя еще не вышли и причиняютъ мне значительную болъ.

Одесскаго Военно- Окружнаго Суда,

До этого случая ни сынъ ни отецъ Кашли, ничѣмъ мнѣ никогда не грозили;вражды между нами не было. Они,

ПОДПОЛКОВНИКЪ (ПОДПИСЬ МАЛИШИНЪ)

по моему мнѣнію, не могли не знать, что за Николаемъ Кашелемъ гнался обходъ, такъ какъ десятскіе подавали

свистки и кричали, что это обходъ, всѣ они были при должныхъ знакахъ- бляхахъ, Николай Кашель видѣлъ это

1916 годъ января 9 дня, Одесскій военно-окружный судъ, въ распорядительномъ засѣданіи, въ слѣдующемъ

еще до того, какъ стрѣлялъ, потому что они къ нему довольно близко подходили, а було не такъ темно, да онъ

составѣ:

и самъ кричалъ отцу: «Кто именно выстрѣлилъ въ меня въ меня изъ ружья, Иванъ или ей сынъ Николай Кашли,

Предсѣдатель суда,

я совершенно не замѣтилъ; они оба сами на себя говорили кто насъ не предупреждалъ, что будетъ стрѣлять;

Генералъ- Лейтенантъ КОРЕЙВО,

куда было направленъ выстрѣлъ, я не видѣлъ. Болѣе показать ничего не имѣю. Показаніе мноѣ прочитано.

Военные Судьи: Генералъ – Майоръ АНТОНОВЪ,

Зачеркнуто: «Никифоромъ» Неграмотенъ . Исправленно: «24»

Генералъ – Майоръ ХАНЫКОВЪ,

И.д. Судебного Следователя ( подпись).

Генералъ – Майоръ ВОЛОДКОВСКІЙ,

Генералъ – Майоръ ЧУКСАНОВЪ,

Генералъ – Майоръ БРЫЛКИНЪ,

При Военномъ Прокуроръ, Генералъ – Майоръ ЗАЛИВСКОМЪ и при Секретаръ Суда, Статскомъ Совѣтникъ

Кирпотинѣ, подокладу Военного Судьи, Генералъ – Майора Брылкина, слушалъ новое дѣло, поступившее въ

судъ при предложеніи Военнаго Прокурора сего суда отъ 8 января 1916 года за № 304, съ обвинительнымъ

актомъ о крестьянинѣ Иванъ Кашель, обвив. По Іп. 20 ст.Прав.о мѣст. Сост.на воен. Полож. И 279 ст. ХХ І І

кв. С.В.П. 1869 г.изд.4. Подсудимый находится подъ поручительствомъ въ 100 руб. въ селеніи Гуровка той же

волости, Александрійскаго уѣзда, Херсонской губ. Свидѣтелей 6 – проживаютъ внѣ.

Доношу суду, что арестантъ Иванъ Яковлевъ

Кашель 7 февраля с./г. при открытомъ листѣ

Александрійскаго Уезднаго Полицейскаго

Управленія за № 1457 отправленъ въ Одесское

Городское Полицейское Управленіе для

помищенія въ Одесскую тюрьму.

(Печать)

Начальникъ

Александрійской

Уездной Тюрьмы.

148

149

ЧАСТИНА V. СЬОГОДЕННЯ.

доживає віку. В день мучеників Терентія, Савина і Олександра – 26 березня зустріне з дітьми й онуками вісімдесят

четверту весну. Гордовито показує добірну картоплю, буряки, моркву, яблука і всяку всячину. Нові господарі

ДО 95-РІЧЧЯ ЧОРНОМАЗА О. Д.

розвели на полях чортополох, а в нього на успадкованих від мами сотках землі жодної бур’янини. Пролітали білі

мухи, коли навідався до Олексія Даниловича. Знайомий фермер пообіцяв виорати грядки і старенький квапився

тачкою розвезти гній. Вирощує все за порадами книг. За нинішніх злиднів шматок садиби слугує неабиякою

Хотілось би розповісти на сторінках цього Альманаху про корінного котівця Чорномаза Олексія Даниловича,

підмогою для самого і для дітей. То нічого, що повипорхували з рідного гнізда. За «тормозками» навідуються, а

книга якого «Спогади з життя прожитого» вийшла в березні цього 2016 року. Краще за Шеремета М.С. це не

як поназвозять влітку онучат, хоч дитсадок відкривай.

зробить ніхто, тому подаємо його статтю початку 2000-х років.

На заваді, каже, роки, а то завів би порядок, як у Григорія Ярефейовича. Був у нас такий. Американцем прозвали.

Чорномаз О.Д. зі своєю книгою.

Подався на заробітки і десять літ жив за океаном. А повернувся звідти - поперероджував наділи і грядки. Ні в

Шеремет М.С.

кого не родила так пшениця і всяка пашниця. А чудо сад який заклав! Ми, підлітками очей не зводили з його

яблунь і груш. Владцям не сподобався: показали Ярефейовичу за бугор, аби не показував односельцям, як треба

СПОГАДИ ПРОЖИТИХ ВЕСЕН

ходити коло землі.

Гортаю в пам’яті оповідки котівців. Їхню звивисту вулицю вздовж лівого берега Бокової і глибоководного плеса

обживали працьовиті придворі поміщики Галковського, Ласкавого, Вольського і Котова. Останній для людей був

У всякого своя доля і свій шлях широкий

найдобрішим. Його іменем і село прозвали. Котова була настільки мала, що не спромоглася бодай на невеличкий

Т. Г. ШЕВЧЕНКО

храм. Віруючі через три містки ходили до двох варварівських церков, поки на порозі 30-х років недоумкуваті

безбожники не обезглавили обидва храми.

Рядки з Кобзаревої поеми «Сон» директор Варварівської середньої

Жив у таку пору, що швидше вважаю себе атеїстом ніж віруючим. Успадковані від бабусі Єлизавети християнські

школи Олексій Чорномаз сприймає по-різному. З першим

переконання не виставляю на показ, а зберігаю коло серця. Хоч і називали релігію опіумом для народу, але

погоджується сповна, а щодо другого має власну думку. Широкий

церква вчила людей віри і совісті. Бабуся лягала спати і вставала з молитвою. Поки не осінить себе хрестом, не

і вторований шлях, каже, стелиться не перед кожним. В одного

переступить чужого порога. Взірцем чемної поведінки для мене, Гриші і Вані були тато і мама. Не чули від них

гостинець, хоч по ньому котись, а в другого з такими баюрами, що

поганого слова. Серед старожилів досі жевріє посіяна віруючими доброта.

не проїхати, ні пройти. З долею в багатьох теж, як на довгій ниві.

Коли пригадаю босоноге дитинство душа щемить. Жилося не солодко. Але в сім’ї панував дух надії, бо трудились

Середина або край радують повним колосом, а на плішинах і вздовж

на себе і бачили перспективу. Степи від Ситаєвої до Галкавського хутора і Буцького ставка після столипінської

меж – чортополох. Суджу по своєму родоводу. Прадід Мелетій

реформи поділили між котівцями. Тато мав п’ять десятин землі, кобилу, пошичку, плуга, сівалку, борони, воза і

скуштував кріпацького хліба. Дідів по татовій і маминій лінії

на додачу нас трьох голопузих. Жили, як усі, в труді і нужді: спати лягали, коли віз на небі дишлом повертався

Василя та Івана у передгроззя першої світової війни в одну зиму

за північ, а вставали з першими півнями.

підкосив тиф. Вісімнадцятилітніми ніби по навроченню відійшли

Школа виживання розпочалась для мене на третю весну від роду. Тато, мама і бабуся ростили нас господарями.

за земну межу тітка Мелася і мій брат Ваня. Татову сестру як зараз

Дивуюсь коли нинішні мами побоюються обкрадати дитинство своїх чад. А я не шкодую, що був у бабусі на

бачу в гарячці простудилася бідолашна, переховуючись в очеретах

побігеньках, забавляв меншеньких Гришу і Ваню, пас гусей, оберігав курчат від шулік, порався на грядках.

від махновців, а Ваню зрешетили осколки, коли неподалік села

Знав, як два на два: не лінитимусь м’яти коноплі – мама напряде ниток і пошиє новеньку сорочечку, а пастиму

стояв у 1944-му фронт.

овечок - на зиму пошиють кожушок і справлять валяночки. У новій хаті, яку звів тато в роки НЕПу лежать і мої

вальочки глини.

Найгірша доля спіткала тата. Сталінський режим зробив ворогом

На четверту весну став ще й пастушком. Після вечері тато сажав на булану, бо сам ще не міг викарабкатись на

народу. З головою і комірником колгоспу «За соціалізм» поплатився,

загривок і посилав пасти за село. То нічого, що їхав на всю ніч. Сам рвався туди. Для жовторотих підпасків там

як гласив вирок «трійки», за «антиколгоспні дії і розбазарювання

була друга школа. Коней пустимо пастись, а самі ловимо раків, майструємо свистки, граємо в зайців. Старші

громадського добра». Добром тим, смішно подумати, виявилось кільканадцять гнилих коренів серед столових

пастухи вигадували всілякі забави, аби виграти в нас із торбинок щось ласеньке. Перед ранковою зорею, коли

буряків, які зберігали в ямі до весни для гарячих обідів емтеесівським механізаторам і для дитячих ясел.

не милими ставали навіть «зайці», а гніді булані та вороні напасуться і в очікуванні нового трудового дня

- А в правнука, онука і сина Чорномазів-старших яким видався шлях? – поцікавився в Олексія Даниловича.

повлягаються перепочити – наставала черга пекти картоплю і шпарити раків. Добре, як у котрогось із парубчаків

Посріблений сивиною співрозмовник під шум дощу довго мовчав і дивився в бік алеї, що веде до братських

було кресало. Тоді не мали клопоту. А коли той завіється до дівчат або в школу, тоді гуртом терли сухі цурпалки,

могил. В одній з таких, а може і в спопеляючому шталазі-326 могла обірватись і його стежка. Нараз, напевно

поки від них не починав жевріти мох.

згадав про що вели мову і хрипло прорік:

Тато боготворив свої наділи і з шостої весни почав привчати мене ходити коло землі. Вона, казав, дає все те, що

- Якщо одним словом, то тернистим.

мама кладе на стіл. Не стидайся бруду на полі і в стайні. Твій прадідусь Мелетя примовляв «Не будуть ручки в

Він поклав переді мною два товсті зошити. На обкладинці першого каліграфічним почерком виведено: «Чорномаз

гнойку – не посмакує ротик лойку». Неспішно впряже коней у плуга, для проби чи достигла, притулить до лоба

О.Д. Спогади прожитих весен. 1921-2003 р. р.»

грудочку пробудженої весняним сонцем землі, перехреститься із надією, що Всевишній пошле щедрий ужинок,

Прочитаймо їх разом. Вони – дзеркало життя дітей перших років більшовицької доби і буднів становлення

цвьохне батіжком і благословить «Поганяй синку. Щедрої тобі борозни».

сільської інтелігенції. Частинка історії України.

Звідки татові було знати, що нам не судитиметься продовжити успадковану ним від діда-прадіда хліборобську

Душа щемить донині

справу, що нова влада реквізує землю, а на село нашле нечуване лихо. Саме в той день, коли зібрався провести

Дитинство і шкільні роки – найпам’ятніші в моєму житті. Горя зазнав немовлям: народився навесні 1921-го,

мене до школи, на подвір’я увірвались розбещеніші за анархіста Махна посланці ревкому Лисавенко і Здоровенко

коли ще палахкотіли заграви громадянської війни і влада в селі тричі на день переходила з рук у руки, коли люди

з місцевим голодранцем Лисицьким, якого в селі прозвали Тронею. Поки ревкомовці розмахували маузерами,

мерли на ходу від нищівного голодомору. Вродило тоді не рясно, але і те більшовицькі здирники вигребли до

репетували на весь двір і примушували тата «пісать заявленіє в колхоз», новоявлені мародери з комбеду вигребли

зернини. Тато з дядьком Федором, царство їм небесне, добрались мало не до Кубані аби за останні речі наміняти

в сусіда весь хліб, прив’язали до воза корову і поїхали до управи. Ми злякано спостерігали з-за кущів, як чинився

збіжжя на посів і прожиток. Як вижили в ту страшну голодовку знає один Бог.

самосуд і як бабуся Єлисавета хрестилась, а сусідка заламувала руки і гірко плакала за хлібом і Лискою.

Переді мною розкривається історія сільського вчителя, який звікував школою і не переставав триматись

Крім наших сусідів постраждало в Котовій тоді одинадцять сімей. Комбедівці самочинно записали їх у куркулі,

пуповиною землі-годувальниці і родового кореня. Біля

реквізували майно, а Романа Сизого, Гната Шубенка, Максима Чорноморця, Михайла Турпака і Профира

витоків степової Бокової народився, виріс, одружився, звів власне гніздо, поставив на ноги дітей і самотиною

Шубенка вигнали з хат. Котрийсь з нечестивців зглянувся над ними і не етапували з десятками варварівців у

__________________________________________________________________________________________________________________________________

Сибір. Беручкі до роботи і там прижилися. Син одного із засланців повернувся звідти народним художником*.

*Савенко Іван Григорович (*17.01.1924, с. Варварівка - †17.12.1987, Ленінград) - учасник ІІ світової війни, танкіст, кандидат мистецтвознавства, член

спілки художників СРСР з 1952 р., в 1975 році присвоєно звання Заслужений художник РФ, нагороджений орденом слави ІІІ ст., орденом Вітчизняної

__________________________________________________________________________________________________________________________________

війни І-го ст., медалями і нагородами.

*Калачики дрібненькі трапляються всюди на подвір’ях, при дорогах, на засмічених місцях як звичайний бур’ян по всій території України.

150

151

Тато якийсь час противився ревкомівцям. Нараз, чи то в страху перед маузерами, чи не захотів аби нова влада

Не з кінокомедії «Волга-Волга», а наочно відчув велич і красу великої російської ріки. Кількома рукавами

поламала долі нам і навіть онукам – підписав наштампований папірець, віддав у СОЗ булану, воза, плуга і борони.

розлилася на десять кілометрів. Тільки почала замерзати. На світанку з місцевими провідниками поодинці

Дядько Федір, скільки не залякували ревкомівці, стояв на своєму «Ні і ні». Залишив зведену в роки НЕПу єдину

рушили на лівий берег. Дистанція – десять метрів. Але і так молодий лід ледве витримував. Нас попередили хто

на все село хату під черепицею і подався в найми. Працював у Долинській МТС, на елеваторі столярував. Втік із

провалиться - ніхто не порятує, бо крига двох не витримає Найнебезпечніші місця долали повзком.

села і дядько Явтух. Не допомогло бляхареві і верхолазу навіть те, що допомагав погромникам скидати з храмів

За Волгою на нас чекали нові випробування. Від кількапудових плит і стволів важких мінометів у люті морози

хрести і дзвони.

вдень на муштрах спини не висихали, а вночі від холоднечі ковдри в казармах на нас зашерхали. Снаги додали

А скільки горя і збиткувань зазнали ті, що не вступили де СОЗУ! Так званим «індусам» виділили найгірші

радісні вістки про переможний наступ наших військ під Москвою, а потім бої на Ізюмо-Барвінківському

наділи, раз за разом обшукували двори, обкладали непосильними податками. Наш сусід Дмитро Лисицький мав

плацдармі, від якого рукою подати до поневоленого Харкова.

коня і невеличкого возика, їздив ним на заробітки. В голодовку возик той порятував сім’ю від смерті.

Дочекались і ми своєї черги. З-під Камишина наш запасний полк перебазували в Сталінград. На території

тракторного заводу доукомплектували, видали сухий пайок і форсованим маршем кинули на підмогу

…Не відали котівці і мої варварівці, коли над ними чинили ту наругу, що то були перші квіточки, а ягідки ще

Південно-Західному фронту. На той час я вже був помкомвзводу мінометників. Пройшов знайомими з осені

скуштують. Я сам був свідком того лиха: по тижню-два не бачив у роті крихти хліба, їв кінський щавель, лободу,

сплюндрованими вулицями Старобільська і Святогорська. Правого берега Сіверського Дінця не пізнав Всюди

кропиву, калачики*. На моїх очах попід тинами з простягнутими руками заклякали навік десятки односельців.

виднілись сліди кровопролитних боїв за плацдарм, який увійшов в історію Вітчизняної війни як «бородавка».

Коли йшов чухрати на маторженики берестове листя, боявся здибатися з тіткою Стовбункою. Все село гомоніло,

Кінцевою зупинкою для взводу стало прифронтове село Любимівка, від якого лишились одні руїни і згарища.

що в ту голодну весну з’їла свою доньку. Добре знаю, що між старим цвинтарем і подвір’ям земської школи

Зарахували нас до окремого батальйону по охороні штабу 14-ої дивізії. Замість мінометів вручили автомати, а

є зарослий бур’яном пустир. В роки голодомору 1932-1933 років там хоронили мерців не за християнським

багатьом карабіни. Мінометів сказали, бракує навіть у другій лінії переднього краю. Відразу прижилися серед

звичаєм, а поквапом. Закопували абияк у гуртові ями. Не занотовували навіть імен, аби ніхто не дізнався, що

гвардійців. Насторожувало те, що шепетовці (так іменували себе старожили по імені комдива Івана Шепетова)

такі існували. На нашому кутку опустіла третина дворів. У Котовій голодна смерть забрала всю сім’ю Яхрема

частенько перемовлялись між собою про якусь пастку. При новеньких замовкали. Після першотравневих ста

Павлова. Пішов із життя колишній лейб-гвардієць Михтод Лисицький, який напередодні кривавої неділі

грамів не втримався: запитав взводного про таємничу пастку.

охороняв у Санкт-Петербурзі царський дворець. Не дожили до весни два сини Трохима Іщенка, тоді, як у коморі

Взводний не став розтлумачувати. І з поповненням порадив менше говорити про це. Подивись сказав, на карту і

в нього за двома замками лежала колгоспна кукурудза. Співбесідник мій був теж свідком того страхіття і дивом

сам утямиш, що нагадує собою наш плацдарм.

уцілів від другого на його віку більшовицького голодомору.

Ізюмо-Барвінківська «Мала земля», справді, скидалася на довгу і неоковирну бородавку, що з основної лінії

- Коли уродило щось на грядках і на столі з’явився хліб, ми втрьох ходили до школи. На добрих господарів

фронту глибоко впиналась у ворожі комунікації. Біля Дінця прорив не перевищував сорока, а вглиб розширювався

із нас тато перестав надіятись. Нова влада кращих хазяїв винищила під корінь. Хліборобів «запрограмували»

і сягав мало не до Харкова У мене ніби мурашки по тілу поповзли - так он про яку «пастку» і «бородавку» іде

на жебрацьке існування. Ми, на думку тата, мали торувати інший шлях. Гриша після семирічки подався в

мова. При наступі з такого «п’ятачка» чого доброго можемо опинитися в пастці.

медучилище. Буде хорошим фельдшером – матиме постійний кусень хліба, радів тато. Я замахнувся вище:

Бувалі бійці і взводний побоювалися можливої западні, а стратеги, які розробляли майбутню операцію, махнули

за порадою вчителя математики Олексія Дем’яновича Куземи облюбував механо-математичний факультет

на це рукою: звідси, мовляв, ближче до Харкова.

Дніпропетровського університету.

12 травня 1942-го року заговорили тисячі гармат. З найвіддаленіших від Дінця виступів «бородавки» розпочався

Все йшло на лад. Та однієї ночі до хати нагрянула зграя молодиків з маузерами. Передній без суду і слідства в

наступ. Кровопролитні бої зав’язалися на підступах до Харкова. У захваті від перших успіхів командування

одну мить виніс вирок: «Ворог народу! Збирайся!» Спільники скрутили руки. У хаті і на подвір’ї перевернули

спішно перекидало вперед все нові й нові резерви.

все догори дном, але, як не старались, нічого підозрілого не знайшли. Тієї ночі разом з татом «чорний ворон»

Гітлерівці саме цього і вичікували. 6-а армія Паулюса, танкова армада Клейста і штурмова авіація Рітгофа

забрав голову і комірника колгоспу Павла та Михайла Ільченків і Романа Сизого. Через двадцять років всіх

зустрічними ударами від Краматорська і Слов’янська спочатку відрізали плацдарм понад Дінцем від основних

чотирьох реабілітують. Ми дізналися, що на тата і його спільників по нещастю «настукав» проклятий всім

сил фронту, а потім танковим тараном у бік Барвінкового розкололи «бородавку» навпіл. У капкані опинились

селом підлабузник Троня.

десятки радянських дивізій.

З сумом пригадую трагізм свого комдива. Генерал Шепетов без кінця маневрував полками і батальйонами,

Котову, Варварівку і сусідні села приголомшили безкінечні репресії і дедалі відчутніше передгроззя війни.

нав’язував рішучі контрудари. По дорозі від кордону двічі виводив свої сили і сусідам допомагав вирватися з

Гітлер одну за другою підкоряв європейські країни. Не відставав від нього в чорних справах і Сталін: поділився

пасток, за що був удостоєний звання Героя. А тут відчув себе пічужкою в клітці: куди не поткнеться – всюди

з фюрером Польщею, приєднав Бесарабію і Прибалтику, море крові пролив на фінській землі. У себе в містах і

натикається на заслін ворожих панцерників. На заваді був до того ж бурхливий у ту пору Сіверський Донець.

селах до краю закручував гайки: людей обкладав податками, за найменшу непокору грозив в’язницею, студентів

позбавив стипендій. Я змушений був перевестись на заочне відділення і заробляти собі на хліб.

Без вини винуваті

Коли влітку 1941-го на західному кордоні заговорили гармати, пішов і я.

По собі відчував, ніяково було генералу дивитись нам у вічі. Aлe яка в цьому його провина? Передрікав стратегам

можливу загрозу – не прислухались. Нема нічого принизливішого від усвідомлення безправності і безсилля,

Дорогами війни

коли знаєш, що за ганебний провал операції судитимуть не горе-стратегів, а справжніх героїв війни.

Не солдатом і не з гвинтівкою в руках. Тисячі новобранців зробили землекопами. Дали в руки лопати і

Скопища розпорошених полків і дивізій гітлерівці чавили танками, нищили кулеметним вогнем хрестатих

наказали створити вздовж Дніпра нездоланну перепону для ворожих панцерників. 3 ранку до ночі вгризалися в

стерв’ятників. Залишки оточували озвірілі есесівці. Наказували скласти зброю і шикуватись. По кожному, хто

непіддатливий грунт. Не пройшли і двох десятків верст, як гітлерівські танки з флангів почали прориватись на схід.

виступав убік - відкривали вогонь. Колону нарочито провели через усіяне трупами поле і як стадо худоби загнали

Поріділі батальйони копачів з-під Іванівки поспішно перебазувались на околицю Лозової. Поки переміщались і

в нашвидкоруч огороджений колючим дротом загін. Два дні не давали ні крихти хліба, ні краплі води. Там у мене

розмічали майбутній оборонний рубіж, фашисти окупували Харків. Мені ледве вдалось самостійно перебратись

зголоднілі побратими вкрали вночі три останні сухарики.

на лівий берег Сіверського Дінця - в Ізюм, вперше за три місяці поїв гарячого і рушив у бік Старобільська. В

Доти мало вірив в оказії. А в тому загоні серед тисяч полонених зустрів родича Олексія Шубенка. Переночували

суцільному потоці панічно розпорошених військ, морі евакуйованих сімей і табунів колгоспної худоби відчував

вдвох. Вранці Олексій зголосився шофером і потрапив до команди, яка переганяла трофейні автомобілі в

себе піщинкою. Осіннє бездоріжжя змінилось приморозками, а я в потертих домашніх черевиках, благенькому

глибокий тил. Пізніше дізнався, що з колони він втік, добрався додому і розповів моїй мамі, що я в полоні.

картузику і ватянці з чужого плеча з окрайцем хліба, що замерз у торбі, брів голодний і холодний у безвість.

Перші дні неволі здавалися вічністю. Поступово нас віддаляли від фронту. Два тижні тримали в карантинному

Йшов, а з голови не виходила затія двох нелюдів. які розв’язали кровопролитну війну, збурили весь світ, сіють

таборі в Білій Церкві. Потім фільтрували в Стрию. Звідти перемістили в Перемишль і на південь Німеччини.

голод і холод, злидні і поневіряння, муки і смерть.

Звернув увагу на гостроверхі будівлі, чудові дороги, акуратні сади. Все ніби виставлене на показ. Але там було

Поблизу Дону в багатонаціональному радгоспі «Гігант», про який читав у шкільному підручнику, ночував у сім’ї

не до краси. Попереду видніла брама воріт з написом «Шталаг № 326».

киргиза. Вечеряв за їхнім звичаєм на підлозі. Із загальної миски «п’ятірнею» брав варений рис зі шматочками

Табір нагадував концентраційну імперію. Рівні ряди дерев’яних бараків розмежовувались колючим дротом на

баранини і запивав бульйоном. У станиці Вешенській пройшов повз садибу Шолохова. Автор «Піднятої цілини»

блоки по сто в кожному. Якщо кожен барак був розрахований на сто невільників, а блоків було десять, то в

перебував на фронті, коли на подвір’і вибухнула ворожа бомба і вбила його маму.

шталазі перебувало не менше ста тисяч полонених. За крайніми бараками димів крематорій і чорніли довгі

152

153

пагорби землі. Під ними вічним сном спочивали десятки тисяч невільників. Про втечу із табору нічого було й

опору. Якийсь зрадник видав генерала, і його стратили. В шалагу, виявляється, крім Шепетова перебувало більше

думати. Нас попередили, що шталаг можете полишити хіба що через димар крематорію або на катафалку до

двадцяти генералів, захоплених на Ізюмо-Барвінківській «бородавці».

страшних ровів.

Сорок днів до довгожданої Перемоги хазяйнували в таборі ми самі. Сформували підрозділи, ставили на ноги

Харківську групу помістили окремо. При надто суворому режимі особливо до радянських полонених до нас

виснажених голодом і каторжною працею побратимів, упорядкували братські могили тисяч і тисяч убієнних.

відчувалось деяке послаблення. Може тому, що верховоди вермахту вважали «харків’ян» через прорахунок

Нас обурювало, що наглядачів, які знущалися над нами, союзники звільнили аби прислуговували біля техніки.

стратегів без вини винуватими. Відразу влаштували лазню. За загальним приписом у кожного взяли відтиски

Вже тоді було помітно, що американці починають вести подвійну гру і з побратимів по розгрому нацизму

пальців. На руці, як у худоби, виштампували порядковий номер. З того дня кожен із невільників втрачав своє

перетворюються у лжесоюзників.

прізвище та ім’я. Я став в’язнем № 686224. На додачу отримав металеву пластинку з цим номером і позначкою

шталагу. Пластинку носили на шнурочку на шиї. За втрату – неминуча смерть або катування перед строєм.

З вогню у полум’я

Три тижні проходили карантин. З тих, хто витримував випробування напівголодним пайком і суворий режим,

По різному складуться долі десятків тисяч в’язнів шталагу-326. Мене з групою вчителів, лікарів і механізаторів

формували окремі загони. До речі, про режим: своїх наглядачів ми боялися дужче за есесівців. Особливо

перевели в Магдебург на Ельбі. На протилежному березі була радянська зона. По дерев’яному мосту колону

лютим був оберполіцай Олександр. То був звір у подобі людини. За найменшу провину катував до смерті. Його

підвели до смугастого поста. Від американців по ходу колони нас приймали шеренгами.

жахались навіть рядові поліцаї. В цей час познайомився із «старожилами» табору. Від них перейняв перші

Відразу ми потрапили неначе в інший світ. По вказаному маршруту колона рухалась без супроводу, але й

уроки виживання. Аби передчасно не потрапити в жерло крематорію ті порадили запам’ятати: у таборі ти вже

без продовольчого забезпечення. Снаги додавало, що нарешті прямуємо додому. В поході дізнався, що серед

не особистість і не людина, а просто табірний номер. Мусиш знати його назубок, бути покірним і робити те, що

нас багато офіцерів. У таборі зуміли пролізти в так звану службу обслуги. Один полковник, чув, два роки

роблять інші.

був перукарем. Там вижили, а вдома на них чекали виправно-трудові колонії. Зустрів і свого земляка. Після

Смерть, що оточувала в’язнів калічила наші душі. Полонені втрачали волю до життя і вмирали. Як не дивно, але

поранення в боях за Берлін Івана Сахна виписали з шпиталю і відпустили додому. З баяном він весь час ішов у

помирали не лише від голоду, холоду і тортур. За земний поріг у шталазі дехто відходив тому, що хотів померти.

голові колони.

Мені «пощастило» покинути табір не через димар і не на катафалку. В числі «харків’ян» потрапив до команди,

В поході всі ми радувались і смуток проймав. У Варшаві, Лунуві, Бяла-Подписці нас зустрічали хлібом-сіллю, як

яка формувалась для роботи в шахтах промислового Руру.

визволителів. Ми повернулись додому, а там навічно залишалось більше 600 тисяч бійців і офіцерів радянської

Розмістили команду в таборі поблизу міста Гельзенкірхен. Щоранку колона, оточена з обох боків автоматниками

армії, що полягли в жорстоких боях за визволення Польщі. Не обійшлося і без прикрощів: в одному місті з

і зграєю вівчарок, вистукувала дерев’яними колодками по бруківці кілометрів п’ять на шахту «Вестергольц».

третього поверху на голову солдата впав молоток, а неподалік кордону в лісі бандерівці знищили наш похідний

Два місяці був підручним бурильника. Звідти перевели на шахту «Берланглюк», що означало «Шахтарське

лазарет.

щастя». Нікому б не зичив такого щастя – виснажливої роботи в забоях на півторакілометровій глибині на

Нарешті полк отаборили на околиці Бреста. Тут нас остаточно перефільтрували. Мені сказали: «Можеш бути

каторжному пайку. Годували баландою з брюкви і видавали на добу 350 грам хліба з опилками. Трудитись мусили

спокійним». Саме в той день подали ешелон теплушок. Через тиждень-два, радів, буду вдома. Але місця у вагонах

без перепочинку. Як тільки замовкав бурильний молоток у забій вривався розлючений штайгер (наглядач) із

наказали займати не за місцем слідування, в повзводно. Ще більше насторожило, коли поїзд попрямував не в бік

гумовим кийком.

України, а на північний схід. Проминули Мінськ, Оршу, Смоленськ. Не на Далекий Схід, бува, перемовлялись у

Не скажу про інших бурильників, а мені на наставника поталанило. Віллі був комуністом. Фюрер боявся таких

вагоні. За Москвою повернули на Шую, В’ятку. На березі Ками в Пермі вивели з вагонів. Аж тут дізнались, що з

посилати на східний фронт. Віллі приносив іноді то окраєць хліба, то крупи, то буряк чи пару картоплин. Через

десятками полків діючої армії нас кинули в уральську тайгу на заготовку лісу для відбудови зруйнованих у війну

нього міняв на продукти тапочки, які потайки виготовляв в таборі. Як не хотілось їсти, але пайку хліба ділив

міст і сіл, заводів, фабрик, шахт і колгоспів. Потрапили, як кажуть, із вогню в полум’я.

натроє. Один шматочок з’їдав з вечерею, а два ховав під подушкою. Коли хліб звідти почав зникати – зберігав у

На привокзальному майдані із батальйонів, рот і взводів сформували бригади лісорубів. Кожній відвели окремий

пазусі.

дерев’яний будиночок на масиві, де мали заготовляти ліс, і відразу наказали: «Негайно на картоплю!»

За тисячі кілометрів у ворожому тилу відчули переможну епопею в Сталінграді. Есесівці ходили в траурі.

Бадилля не встигло посохнути. Вибирали і зсипали бульби в мішки уперемішку з першим снігом. Навчені гіркими

Із забоїв зникли німецькі гірники: за тотальною мобілізацією всіх погнали на східний фронт. Почастішали

уроками, не забули і про себе: на вивільнених площах навигрібали з землі по кілька відер бульб. Зберігали

нальоти англійської авіації. По два-три рази на добу оголошувалась повітряна тривога Німці відчули тяготи

в будиночку під підлогою. Наперед скажу: завдяки тій картоплі ми не сиділи на голодному пайку. Адже нас

війни на власній шкурі. Особливо жахливою видалась передноворічна ніч 1945-го. Авіація союзників до

невдовзі умовно «демобілізували» і таким чином зняли з армійського постачання.

ранку перетворила в руїни квартали міста, заводські цехи, шахти і наш табір. Десятки бараків згоріли, а тисячі

Там я вперше побачив справжню тайгу. Куди не кинеш оком – всюди віковічний хвойний ліс і березові гаї. На

невільників загинули.

календарі був вересень, а там без кінця порошив сніг. У лісі не шелесне. Лише у верхівках дерев не вгавав вітер.

Шахти Руру відтоді перестали видавати руду. Полонених перетворили на ремонтників. З ранку до ночі розбирали

До Різдва снігу понасипало стільки, що ми бродили в ньому по пояс, як у білому шумовинні. Благо, лісорубам

руїни, відбудовували заводські цехи і житлові будинки, чинили покрівлі. Працювати було важче і небезпечніше,

видали ликові лапті: в них пересуватись зручніше і сніг не сипався за халяви.

ніж у шахті. Кожної миті могла насунути хмара американо-англійських бомбардувальників. Із заходу наближався

Тайга в усяку пору своєю красою полонить людину степу. Взимку товстою білою ковдрою. На градуснику

другий фронт.

ртутний стовпчик опускається нижче сорокової позначки, а в тиші його не помічаєш. У травні поміж дерев ще

Похмурого ранку з надокучливою мжичкою в березні 1945-го нас вивели за ворота. В колоні були лише

лежить сніг. Вийдеш на галявину, а там буяє море різнобарвних квітів. І радують рясним урожаєм лісові ягоди

радянські полонені. Невідомо, де поділися з бараків французи, італійці і бельгійці. Вони і до того перебували на

– брусниця, чорниця, малина, смородина. Вперше посмакував там голубику. Коли на Камі скресла крига, вниз

привілейованому становищі: не ходили під конвоєм, отримували по лінії Червоного Хреста посилки і додатковий

до Волги потяглися нескінченні вервечки довжелезних плотів. Вразив своїм розмахом гігант другої п’ятирічки

пайок. А тієї ночі їх кудись вивели. Пролунала команда, і колона рушила. «Куди нас ведуть? Невже на знищення?»

– Березниківський хімкомбінат, куди посилали на ремонтні роботи. Тайга і промисловий Урал влаштували для

- перешіптувалися в рядах. Лишились позаду великі міста Руру Дюссельдорф, Дортмунд і повноводний Рейн.

мене своєрідне унаочнення шкільних уроків з географії.

По дорозі дехто з колони тікав. Небезпечно і чи далеко втечеш? По виведених червоною фарбою на спинах

і грудях літерах «US», що означали «радянський полонений», такого за версту помітять. Але ризикнув і я з

Добридень, рідна школо!

сусідами по шерензі. Коли попереду зчинилась метушня, ми заскочили в ялинову посадку, а звідти в ліс. На

У вересні 1946-го повернувся додому. Села не пізнав. Чотири місяці на околиці стояв фронт. Бої точилися

щастя нас не помітили. З провізії на трьох мали два буряки, які по дорозі прихопили з кагату. День пересиділи в

за кожну хату. Всюди зяяли згарища і руїни. Мама і бабуся ютилися в сяк-так обладнаному закутку. Після

хащах. Ввечері перебиралися ближче до густого лісу і почули гул танків. Гадали, що то гітлерівці перекидають

нечуваної засухи в погребі і коморі ніяких запасів. Рятувала від голоду забрана гітлерівцями наша корова, яку

підкріплення на західний фронт, а то виявився механізований загін союзників.

мама розшукала в сусідньому селі.

Першими по арестанських робах помітили нас американці. Запросили в авто. Почали частувати всілякими

Щодня провідували родичі, знайомі, ровесники. Радили перепочити після таких страшних років поневірянь. А

наїдками. Після трьох років рабської праці, голоду, холоду і поневірянь 1 квітня 1945-го я ніби вдруге появився на

мене мучила думка: куди податись. З чого почати нове життя. Найперше, поїхав у Новомосковський район, де

білий світ. Американці привезли нас.. у шталаг-326. Їхні танки вже встигли захопити табір. Охорону арештували,

починав працювати учителем математики і звідки шлях до Волги долав воєнізованим землекопом. В університеті

а в’язнів звільнили. Майже після трьох років перебування в таборах Руру, зустрів багатьох однополчан. Вони

отримав довідку про закінчення другого курсу механіко-математичного факультету. На підставі тієї довідки

розповіли, що в полон потрапив і наш комдив Шепетов і в неволі не скорився, організував підпільну організацію

дістав призначення на роботу у Варварівську семирічну школу.

154

155

Легко сказати: дістав роботу. Але в яких умовах! На мене і тут чатувало неабияке випробування. У старому

В.П. Гриценко, Н. Гриценко

приміщенні земської школи після фронту ледь позалатували дірки. Ні посібників, ні унаочнення. На весь клас

ВОЛОНТЕРИ СЕЛА БОКОВОГО.

два-три підручники. За сяк-так стуленими столами замість парт сиділи переважно переростки. Взимку в класних

кімнатах від холоднечі чорнило з бузини замерзало, а учням не допомагали драні взувачки і одяганки. Нестатки

Небайдужі односельці

декого з моїх учнів змушували залишити школу і йти на заробітки. Багатьох умовив повернутись до навчання, і

Ранньої осені 2014 року зовсім випадково у звичайному магазині Долинської зустрілися дві землячки: колишня

вони здобули освіту, міцно стали на ноги.

уродженка села Бокове Наталія Миколаївна Розуменко (працівник податкової інспекції) та жителька цього ж

Познайомився з вродливою дівчиною. Її батьків нова влада розкуркулила, а дітей пустила попідтинню. Спасибі

села Наталія Володимирівна Гриценко (вчитель Кіровської загальноосвітньої школи, депутат сільської ради,

добрим людям: приютили, послали до школи. Катруся працювала класоводом і навчалась заочно. У молодого,

берегиня Карабилівської степової сотні Українського козацтва). У обох цих жінок зболілі серця за долю держави

коли побрались, була поношена солдатська роба, а в молодої – латана спідничка. Сорок три роки прожили в

та своїх дітей. Донька Наталії Розуменко – учасниця Революції Гідності, сини Наталії Гриценко – прикордонники

любові і злагоді. Звили своє гніздо. Поставили на ноги двох доньок.

в зоні бойових дій Сходу України.

Пам’ятаю свій перший випуск. Пишався, що більшість учнів опанувала курс математики. Мене призначили

Розуменко Наталія розповіла про волонтерство у Долинській та закликала підтримати ці доброчинні дії землякам

спочатку завучем, а потім директором. Як не важко було добиватись, але для школи побудували просторе

з Бокового. Гриценко Н.В. звернулася до голів вуличних комітетів та депутатів Боківської сільської ради про

двоповерхове приміщення і зробили її десятирічкою.

організацію збору продуктів для воїнів-земляків.

Довгими зимовими вечорами не згасав вогник у кабінеті математики. Захоплені теоремами і надважкими

Жителі сіл Бокове та Ганівки миттєво відгукнулися на заклик, адже всім боліло за долю держави. Збір продуктів

задачами учні засиджувались до ночі. Іноді доводилось розводити членів гуртка попід хатами. Зжився з

було організовано біля будинків голів вуличних комітетів. Односельці приносили овочі, фрукти, консервацію,

улюбленою справою. Пристосувався до нового ладу. Спокій настав і в державі. Вивелися колишні посіпаки

м’ясо, сало, птицю, молоко і молочні продукти, крупи, цукор, макаронні вироби, соки, напої, теплий одяг, ковдри.

типу ревкомівця Шрамка і доморощеного Троні, які знущалися над трудящою людиною. Була якась впевненість

Особливо відзначилися у зборі продуктів жителі вулиць: Покровської (голови вуличного комітету Березуцька

у спокійній старості і благополучному майбутньому дітей та онуків. І раптом, як сніг на голову звалились нові

Ніна Миколаївна, Назаренко Ольга Андріївна), Криничної (г.в.к. Прозапас Тетяна Іванівна), Козацької (г.в.к.

руйнівники. Трощать усе без розбору. Котову і Варварівку сплюндрували гірше, як після фронту. За такого

Шаповал Віра Андріївна), Берегової (г.в.к. Закірова Алла Абдусаламівна), Миркаленка (Лиходід Дарія

розгардіяшу залишився вдівцем, живу самотиною.

Михайлівна) та жителі села Ганівки під керівництвом директора Ганівської загальноосвітньої школи Кравченко

Нічого не вдієш: порядки встановлювати не таким, як я. Нам тільки і знай – тягни лямку. Тоді як всі біди першими

Леонтини Михайлівни.

відчуваємо саме ми. Здивувався, коли в село завітав Шрамків син. Випещений. Приїхав, каже, подивитись де

Матері воїнів-односельців та кращі кухарки села вирішили приготувати домашні страви: голубці, вареники,

батько колись працював. А мій ровесник Степан Лисицький йому: «Не працював, а людей і мого тата мордував».

пиріжки, смажене м’ясо, котлети, лангети, налисники, млинці, домашній хліб, квашену капусту. Страви

Скільки синок не вигороджував свого предка тодішнім ладом, жертви знавіснілого кривдника доводили, що при

готувалися на кухнях двох місцевих шкіл та вдома у Шаповал В.І. Директор Кіровської ЗШ І-ІІІ ст. Сердюк

всякому устрої порядна людина не перетворюється в жорстокого звіра.

Владислав Миколайович виділив хлопців-старшокласників для завантаження відер, мішків, ящиків та пакетів з

...Як стрімко пролетів час! Здається, неначе позавчора переступив поріг школи, а вже мої учні мають онуків. Не

продуктами та речами для воїнів.

виходить з голови згадка про віковічне колесо, яке ніколи не повертається назад. Бабуся не раз казала: «Бог з тим,

що минуло, аби у вас і діток ваших завтрашній день був кращим». Не відала, бідолашна, яким тернистим для

онука видасться шлях на Голгофу і що Варварівка вдруге опиниться в нечуваній розрусі, що пусткою зяятиме

більша половина хат…

На дев’ятому десятку не второпаю – куди ми йдемо. Рід Чорномазів, Богу дякувати, продовжується благородними

трудами. Старша донька працює інженером-технологом, а молодша - бухгалтером. Вибиваються на шлях

широкий і онуки. Таня закінчила сільськогосподарську, а Олексій – військову академію, Іринка навчається в

університеті, а мізинчик Ваня – в Криворізькому військовому ліцеї. Дасть Бог, унормується реформаторство,

ринкові порядки, і заживемо по-людськи. Сподіваюсь дожити до пра- і навіть пра-правнуків. Помирати ще рано,

як і ставити крапку в своїх спогадах прожитих сумних і радісних весен.

Перший вантаж масою 2т в зону АТО із села Бокове був відправлений 10 жовтня 2014 року малотоннажним

автомобілем «Газель» (власник місцевий житель В’язовий С.М., на фото другий зліва у верхньому ряду).

Все зібране та приготовлене ледь вмістилося в кузов автомобіля. Продукти відправили у м.Долинську,

де перевантажили в автомобіль, що вночі виїхав в місця активних бойових дій Сходу України.

Місцеві кухарки на відрах, ящиках, мішках маркером написали номери своїх мобільних телефонів. І як же було

приємно, коли пролунали дзвінки від солдат-земляків зі словами щирої подяки за смачні домашні страви.

Районні волонтери також були дуже вдячні боківчанам.

156

157

Коли все більше й більше чоловіків села Бокове почали призивати до війська, сільська громада ще більше

термоси. У Красноармійськ, військову частину Касьяна О.В. та Гужука О.В., був придбаний та відправлений

прокинулася, адже починалась зима. Депутати сільської ради у письмовій формі звернулися до жителів села

Новою поштою бензогенератор на суму 2985грн.

із закликом про допомогу, вкинувши листівки у поштові скриньки. На сесії сільської ради створили комітет

Окрему допомогу надавали фермери невеликих фермерських господарств корінні жителі села: Яцечко Віктор

сприяння воїнам АТО. Головою цього комітету було обрано Довгаль Олену Дмитрівну.

Васильович, Андрейців Василь Степанович, Довгаль Григорій Миколайович, Губенко Василь Іванович, Лиходід

Станом на 31.12 2015. комітет оприлюднив таку інформацію:

Микола Тимофійович, Демчук Анатолій Тимофійович, Стеценко Василь Іванович та Ігор Васильович, Гриценко

З території сільської ради в зв’язку з АТО на Сході України до війська призвано 37 чоловік, 31 чоловік мобілізовані

Василь Павлович, Шкарупа Олексій Миколайович, брати Бурейки Петро та Олег Анатолієвичі, брати Перепади

за припискою в селі Бокове, 6 чоловік за припискою м. Кривого Рогу.

Микола та Олександр Анатолієвичі, Галунка Сергій Васильович. На зібрані кошти було придбано прилад

Список жителів та уродженців села Бокове, мобілізованих в умовах антитерористичної операції на Сході

нічного бачення (нічний приціл) у військову частину прикордонників Гриценка Віталія та Гриценка Олександра

України:

(на фото), які, до речі, були першими мобілізовані у складі групи з 14 чоловік від Долинського району.

1. Бердник Анатолій Вікторович

У грудні 2015 року на сесії сільської ради було прийнято рішення про виділення одноразової грошової допомоги

2. Білий Констянтин Сергійович

демобілізованим воякам у сумі 1000грн.,тим хто ще служить по 500грн. у січні 2016 року ця грошова допомога

3. Булавка Віктор Вадимович

була видана.

4. Василенко Олег Анатолійович

5. Власенко Віктор Миколайович

Волонтерська група «Боківські варенички»

6. Гайдук Юрій Леонідович

7. Глущенко Микола Сергійович

Якщо волонтерську допомогу жителі Бокового надавали і надають по потребі час від часу, то постійно діючою

8. Голобородько Віталій Сергійович

в селі стала група жінок-доброчинниць «Боківські варенички» під керівництвом завідуючої сільським клубом

9. Гриценко Віталій Васильович

Шаповал Віри Андріївни. Коли в жовтні 2014 ці жіночки вперше готували їжу для вояків та отримали від них

10. Гриценко Володимир Миколайович

слова подяки, вирішили цю добру справу робити постійно. Вони зателефонували до Наталії Розуменко і

11. Гриценко Ігор Павлович

попередили, що готові надавати допомогу з кожною відправкою на фронт, якщо навіть серед вояків не буде

12. Гриценко Олександр Васильович

жителів Бокового. За правило для себе взяли слова Віри Андріївни: «Ми нагодуємо чиюсь дитину, хтось нагодує

13. Гужук Олександр Вікторович

нашу».

14. Даниляк Анатолій Мар’янович

У складі «Боківських вареничків» жительки села

15. Зеленько Іван Іванович

Шаповал Віра Андріївна, Скляр Тетяна Петрівна,

16. Касьян Олег Вікторович

Довгаль Ніна Григорівна, Москаленко Галина

17. Клименко Олег Степанович

Миколаївна, Гриценко Наталія Володимирівна.

18. Котецький Віктор Йосипович

Згодом долучилися й чоловіки: фермери Клименко

19. Махорт Олександр Анатолійович

Микола Іванович, Гриценко Василь Павлович

20. Омельченко Олександр Олександрович

та Педан Іван Володимирович, в обов’язки яких

21. Онисько Сергій Станіславович

входить забезпечення волонтерської групи м’ясом,

22. Петрук Олександр Миколайович

олією та мукою. Овочами групі допомагають

23. Пилипчак Микола Володимирович

вчителі Кіровської ЗШ І-ІІІ ст., жителі вулиць

24. Панченко Євген Петрович

Криничної та Козацької та більшість продуктів

25. Рафальський Артем Миколайович

жіночки несуть з дому.

26. Савостьянов Едуард Миколайович

Запитаєте чому ця група має назву «Боківські

27. Савенко Олександр Валерійович

варенички»? Відповімо. Щоразу група відправляє

28. Сергієнко Олександр Володимирович

бійцям 3-5 відер вареників з картоплею, капустою,

29. Сердюк Руслан Владиславович

потрібкою (картопля з печінкою), млинці з варенням, налисники з сиром, пиріжки з різною начинкою,

30. Сердюк Руслан Русланович

картопляники, зрази. Так як самим затребуваним від вояків є вареники, тому й назва відповідна. До того ж

31. Сердюк Віталій Валерійович

щоразу готується кілька відер голубців, печіночників, смаженого м’яса, вітамінної суміші (мед, курага, горіхи,

32. Семенов Євген Олександрович

чорнослив).

33. Собченко Сергій Іванович

Перша відправка продукції від групи, як індивідуальної волонтерської структури, в зону АТО відбулася 11

34. Стельмах Тарас Богданович

грудня 2014 року. Відтоді щомісяця радують сільські волонтерки своїми стравами героїв-земляків.

35. Тимчур Михайло Григорович

Особливо приємно учасницям групи, коли телефонують воїни і дякують за домашні подарунки. Усім жінкам

36. Черниш Олександр Іванович

запам’ятався дзвінок у січні 2015 року. Телефонував молодий воїн і сказав: «Наш блок пост знаходиться на лінії

37. Фартушний Павло Васильович

фронту, скрізь сніг, мороз, дуже холодно. А ми в бліндажі їмо розігріті домашні вареники, голубці, котлети, ще

й налисники запиваємо ряжанкою. Спасибі вам, матусі!».

13 воїнів уже демобілізовано, 12 з них отримали посвідчення учасника бойових дій. 6 воїнів-земляків призивалися

Розтопив цей дзвінок материнські серця, жінки поплакали і

з міста Кривого Рогу, 2 з них демобілізовані.

вирішили ще більше продуктів підготувати на фронт.

На баланс комітету сприяння воїнам АТО села Бокове поступило:

Наступного разу доброчинниці напекли пиріжків з капустою

від населення 11501грн.

на сковороді і в кожен п’ятий пиріжок поклали записки з

від одноосібників 3789грн.

побажаннями. Учасники АТО не забарилися подякувати

ганівського магазину 261грн.

й розповіли, що самими щасливими були хлопці, яким

від апарату сільської ради 110грн

трапилася записочка.

всього – 15661грн.

Дуже багато продуктів несуть учасниці «Боківських

вареничків» з власних комор та підвалів. Та буває таке, що

На виділені воїнам кошти батьки та волонтери купували ліки, одяг та амуніцію: камуфляжні костюми,

треба щось підкупити та й відра для відправки теж коштують

термобілизну, балаклави, тактичні желети, берці, рукавиці, нашивки, носки, шапки, майки, засоби для бриття,

грошей. От Шаповал В.А. придумала вихід – організувала

158

159

свою групу, вивчили різдвяні колядки та й пішли попід селом вітати з Новим 2016 роком та Різдвом Христовим.

АТО. Найчастіше вони писали: «Дякуємо за підтримку! Після вашого флешмоба, ми ніби дома побували!». Ці

Крім того, що принесли в сільські оселі різдвяний настрій, ще й продуктів та грошей наколядували – 1 тисячу

слова чогось варті.

гривень. Половину коштів витратили на відправку воїнам-землякам 12 лютого 2016 року, а іншу залишили на

Наступною шкільною волонтерською дією був збір продуктів на прохання відділу освіти. Вчителі, учні та

наступний раз.

їх батьки не шкодували особистих запасів. Якщо інші школи продукти для українських воїнів привозили в

Останні півроку волонтери Долинщини організовують

район легковими автомобілями, то Кіровська школа привезла близько 2т продукції вантажним автомобілем

боківчан також через Віру Андріївну та її волонтерську

«ГАЗ – 53». Ми думаємо, що військові частини були задоволені такою продуктовою підтримкою. Безкоштовно

групу. Відправка в лютому цього року була підсилена

відвезти продукти власним «ГАЗом» згодився Губенко Василь Іванович, козак Карабилівської степової

продуктами від працівників Кіровської ЗШ та жителів села

сотні. Завантажувати автомобіль допомагали козаки Лівандовський Корнелій В’ячеславович, Сердюк Руслан

Ганівки, власників сільських магазинів. Відра з готовими

Русланович, Гриценко Володимир Миколайович та Тараненко Олександр Сергійович. Молоді козаки Сердюк

продуктами та мішки з овочами та консервацією ледь

Руслан та Гриценко Володимир незабаром пішли в зону АТО добровольцями і зараз гідно захищають одну з

помістилися у мікроавтобус. Зі слів районної волонтерки

найнебезпечніших ділянок під Зайцево.

Наталії Розуменко остання волонтерська допомога пішла

Щоразу, у якому б вигляді не відправлялася допомога в зону АТО, школярі готували і готують нині дитячі листи,

на військову точку, де ще ні разу не було волонтерської

малюнки та поробки. Цими виробами діти вітали воїнів з Днем незалежності, Днем захисника Вітчизни, Днем

допомоги. Думаємо, що воїнам-землякам було приємно

Збройних сил України, зі святом святого Миколая, Новим роком.

отримати «привіт» з рідної Долинщини.

Двічі воїни-односельці, дякуючи за подаруночки, передавали волонтерами прапори з підписами та побажаннями.

Шаповал Віра Андріївна не тільки у позаробочий час

Один з прапорів знаходиться в музейній кімнаті школи (привіз із зони бойових дій поблизу Донецька Бердник

присвячує свою діяльність захисникам Батьківщини, а й

Анатолій, коли був у відпустці), а другий (передані волонтерами від Гриценка Ігоря під час активних бойових

по роду своєї діяльності намагається подякувати героям-односельцям. Як завідуюча сільським клубом підготувала

дій в Дебальцевому) кращі учні школи підіймають по флагштоку під час святкових лінійок та урочистих дійств.

концертну програму у вигляді вогника до Дня Збройних сил України. Перед земляками, що повернулися із зони

Першим школярі отримали прапор із Дебальцево і відразу вирішили активізувати свої доброчинні дії з допомоги

АТО, виступали учні Кіровської ЗШ, вокальна група «Надія», солісти та гумористи. Воїни-односельці були дуже

українському війську. За порадою районного волонтера Наталії Розуменко та заступника директора школи з

вдячні за ту шану, яку їм виказують вдома.

виховної роботи Закірової Алли Абдусаламівни учнівський комітет школи вирішив провести доброчинний збір

макулатури.

До речі, пропаганді волонтерства присвячений виступ агітбригади, що носить ім’я «Народна» (керівник знову

Всі класи від 1 по 11 несли з дому та від сусідів по вулиці непотрібний папір і в результаті назбирали 2 тони

ж таки Шаповал В.А.). Перший виступ агітбригади на тематику волонтерства відбудеться 15 березня 2016 року

в селищі Новгородка. А далі агітбригада пропагуватиме волонтерський рух в населених пунктах Долинського

району.

Шаповал В.А. неодноразово давала інтерв’ю місцевим періодичним виданням та писала статті в районну пресу.

Волонтерська діяльність учнівської молоді та вчителів

Волонтерська діяльність учнів та вчителів розпочалася із двох флешмобів, присвячених цілісності України,

єдності її націй, підтримці воїнів АТО. Приурочені флешмоби «Ми – українці!» 23- річниці Незалежності

України у самий складний і буремний рік для України – 2014.

Флешмоби були організовані вихованцями краєзнавчого гуртка «Спадщина» ЦДЮТ та їх керівником Гриценко

Н.В. на Базі Кіровської ЗШ І-ІІІ ступенів. Матеріальну допомогу для цього дійства виділив сільський голова

Грищенко Микола Григорович: була закуплена тканина для костюмів та стрічок, фарба та щітки для фарбування.

Костюми виступаючим пошила випускниця школи Третяк Вікторія. Краєзнавці залучили до виступу молодших

школярів, вчителів та молодь села.

У першому флешмобі учні та вчителі

проводили

літературно-художню

композицію «Ми – українці! Україна

єдина!»: читали авторські вірші, співали

пісні про єдність України, виконували

танок. Цим дійством школярі прагнули

загострити у односельців почуття

патріотизму, відчуття гордості за жителів

села, які захищають Україну на Сході.

Під час другого флешмобу учасники

розфарбовували у жовті та сині кольори

опори у центрі села та фарбували поручні

на двох сільських мостах, стверджуючи

національну символіку, за яку гинули

на Майдані та гинуть на Сході України

справжні герої.

Відбулися флешмоби 5 та 12 серпня 2014 року в центрі села Бокове під час базарних днів у селі. Тому на цих

дійствах були присутніми багато односельців. Із флешмобів випускником Кіровської ЗШ Колісником Михайлом

були зроблені відеоролики. Випускниця Громова Людмила розташувала відео у соцмережах.

І як було приємно, коли через «ВКонтекте» та «Фейсбук», вчителям та учням школи приходили відгуки від воїнів

160

161

макулатури на суму 900грн. Переможцем у зборі став 8 клас (класний керівник Шкарупа Олена Олегівна),

який назбирав 300кг макулатури, а найбільше з цього класу принесла непотрібного паперу (160кг) Шаповал

Маргарита. Цей клас та особисто Маргарита були відзначені на шкільній лінійці. 28 листопада 2014 року

школярі відвантажили макулатуру і відправили на пункт прийому. На виручені кошти були закуплені теплі

шапки, шкарпетки, рукавиці для бійців.

Окрилені гарними результатами акції зі збору макулатури, учнівський комітет та учні школи вирішили

провести шкільний ярмарок з продажу солодощів та випічки. Ярмарок відбувся 9 грудня 2014 року. На ярмарок

діти запросили батьків та знайомих. Це дійство було водночас цікавим, дуже смачним, веселим та водночас

відповідальним та благодійним, адже кошти (1214грн.) вирішили направити на закупівлю зимового одягу для

бійців.

21 травня 2015 р. на підтримку воїнів-земляків в школі проведено флешмоб вишиванок, яким школярі намагалися

підтримати наших вояків та пропагували патріотизм та національну гідність. Фото виклали в соцмережі і знову

отримали схвальні відгуки як від воїнів так і від земляків з різних куточків України.

До Дня Збройних сил України юні краєзнавці та молодші школярі провели акцію «Повертайся живим!». В

ході акції старшокласники зателефонували нашим бійцям (№№ телефонів надані сільською радою), як тим,

що демобілізувалися так і тим, що на фронті. Учні молодших класів виготовили листівки, малюнки, сердечка,

як ознаку любові до Батьківщини та воїнів, провели літературно-художні композиції. Подаруночки передали

з черговою волонтерською допомогою. Приємно, що демобілізований Котецький Віктор зберігає ці дитячі

подаруночки і дуже любить про них розповідати.

У сільському будинку культури в рамках акції школярі провели святковий концерт для демобілізованих вояків –

учні співали, танцювали, розповідали вірші та гуморески. Солдати висловили слова подяки дітям.

Восени 2015 року школярі провели операцію «Кришечка». Діти збирали кришки із пластикових пляшок.

Виручені кошти направлять у благодійний фонд по виготовленню протезів для учасників бойових дій зони АТО.

Приємно, що небайдужі дитячі серця в такий складний та буремний час стверджують Україну.

Перший випуск альманаху «Інгульський Степ» відбувся завдяки спонсорській підтримці:

ТОВ «Украгросервіс» (Київська обл.)

засоби захисту рослин – насіння основних с/г культур - мікродобрива

головний офіс - 044 – 258 – 55 – 14

представництво в Кіровограді - 0522 – 33 – 71 – 01

www.ukragroservice.com

Родин Сердюків А.Г. і В.А. (Київ)

162

163