Н.Данилевич

(обробка казки «Пан Коцький»)

Пан Котович

П’єса-казка для дітей на дві дії

1991 р.

1

ДІЙОВІ ОСОБИ

ДІД ПАНАС( Він же Ведучий)

КІТ- ПАН КОТОВИЧ

ЛИСИЦЯ

ПІВЕНЬ

ЗАЄЦЬ

ВЕДМІДЬ

КАБАН

ВОВК

ПЕС СІРКО

ДІЯ ПЕРША

КАРТИНА ПЕРША

Ліс .Річка . Міст через річку .Праворуч хатка, ліворуч галявина. На галявині росте дуб.

Виходе дід Панас ( він же й ведучий), одягнений у національний український одяг .В руках

він тримає торбу, в якій сидить кіт.

ДІД ПАНАС.

У мене, малята, та й в бабі Наталці

Жив Кіт-ледацюга, весь час спав на лавці.

Мишей не ловив він, а їсти любив,

Та ще й до сметанки пристрасть таїв.

Частенько ховався в коморі, за хату,

І їв там сметану і м’яса багато.

А баба Наталка злодюгу спіймала,

І в річці втопити його наказала.

Та хоч і сердитий був я на хапугу,

Шкода мені стало кота-ледацюгу.

У лісі, під дубом його я залишу,

Нехай собі чесно полює на мишу.

( Кладе лантух з Котом під деревом)

Сиди, пан - ледаще.

Та спи у доволі,

А їстоньки схочеш -

Знайдеш щось у полі.

За річкою, в полі ховаються миші.

Лови їх собі. Я ж тебе тут залишу!

( йде)

2

КІТ. Ха-ха! Няв –няв!

Мене не лякай!

Робити не буду ,

І не чекай!

( Кіт лягає під дерево і співає)

Я- хитрий кіт,

Розумний кіт.

Не бачив ще

Такого світ!

Няв-няв! Няв-няв!

Няв-няв! Няв-няв!

Не бачив ще такого світ!

У лісі я не пропаду,

І їжу я завжди знайду!

Няв-няв! Няв-няв!

Няв-няв!Няв-няв!

І їжу я завжди знайду!

Чується спів. На другому березі з’являється Лисиця. Вона одягнена сучасно і модно.. В

джинсах, футболці, в вухах кліпси. На шиї – намисто. Вона тримає кошик з Півнем.

Лисиця йде через міст і співає.

ЛИСИЦЯ. ( співає)

Я лисичка-невеличка

Маю хату біля річки.

В хаті моїй дуже гарненько,

А в коморі їжі повненько !

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

А в комор їжі повненько!

Цілий день на птахофермі

Я працюю довгий термін.

Заробляю я багато!

Обставляю свою хату! Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

Обставляю свою хату!

Джинси, буси, модні речі,

Всім себе я забезпечу!

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

Всім себе я забезпечу!

( Бачить Кота .Лякається . Але крадькома підходить ближче) ЛИСИЦЯ. Ой, Боже ж мій! Ой, Боже ж мій!

Що це за звір сидить такий?

Вуса довгі,мов антени,

Очі… як вогні зелені…

Хвіст розкішний, шерстка дибом…

КІТ( про себе)

Що за краля сюди диба?

3

(Раптом з кошика вистрибує півень і починає бігати між дерев. Потім сідає на гілку дерева

під якою сидить Кіт.)

ЛИСИЦЯ. Держить його! Держить! ( До Кота) Допоможіть ! Хапайте його!

Півня мого!

( Кіт спочатку дивиться презирливо на Лисицю і відвертається , потім раптово

підіймається і хапає Півня за хвіст)

ЛИСИЦЯ. ( Підходить до Кота, бере Півня.) Ой, дякую,вельможний пане!

Пробачте за нескромність,

Я трошечки соромлюсь…

Дозвольте запитати,

Що ви за звір такий пухнатий?!

КІТ. ( Про себе, перекривляє лисицю) Няв-няв! Няв-няв! « Я трошечки соромлюсь вас…»

Іди туди, звідки взялась!

ЛИСИЦЯ. ( Про себе)Хі-хі-хі-і! Хі-хі-хі-хі! Його я хочу в женихи!

( Коту) Я тут, у лісі,живу давно.

Все навкруги мені знайоме.

Звірів багато, птахів повно,

А вперше бачу я такого!

КІТ. ( поважно) Скажу відверто вам,

Сюди приїхав я із-за кордону.

Багато років жив я там,

Та й вирішив життя почати знову.

ЛИСИЦЯ. А як вас звати-величати?

КІТ. Няв-няв! Я – пан … Котович.

За кордоном… я мав багату віллу біля моря…

Капітал великий. Няв-няв!

У мене був…

ЛИСИЦЯ. Та як же ,пане, ти до нас попав?

КІТ. Майно і віллу я продав,

А гроші вклав у ліс цей дикий…

ЛИСИЦЯ. ( Здивовано) У-у –у-у!

КІТ. Так-так! Бо чув не раз останнім часом, Що в лісі вашому є золоті запаси!

ЛИСИЦЯ ( Про себе) О! Треба це обміркувати! ( вголос) Вельможний пане, підемо разом в

хату!

Самотня я і буду дуже рада,

Коли така особа важна

Зі мною жити буде разом!

КІТ. ( Задоволено , про себе)

4

Няв-няв! Я- пан Котович не пропаду ніде, Аж доки хитрість і брехня на світі є!

( Вголос) Я радий, дуже радий, що у цих краях… Няв-няв!

Я бачу по очах!

Зустрів таку чудову, гарну дівчину як ви!

ЛИСИЦЯ. ( Соромливо) Ну, що ви!

КІТ. Ні-ні! І як мені здається, ми з вами підійшли один до одного, Ми створені обоє… і вийде пара з нас …

ЛИСИЦЯ. Хі-хі-хі-хі! (Бере Кота під лапу і веде до своєї хати) Підемо вже зі мною!

ПІВЕНЬ. ( Виглядає з кошика) Кі-ку-рі-ку! Кі-ку-рі-ку!

Пішла Лисиця через ріку!

Під дубом…на галявині…В траві

Лукавого кота знайшла собі!

Кі-ку-рі-ку!

(Завіса)

КАРТИНА ДРУГА

На лісовій галявині розташований базар. Туди-сюди ходять звірі.

З’являється Лисиця з півнем .

ЛИСИЦЯ. Продаю півня! Продаю півня!

Купуйте, не пожалкуєте!

Годувала я його, і поїла я його,

Цього півника дуже любила мого!

( Півень весь час неспокійно сидить у кошику, то співає, то хоче

вистрибнути з нього)

ПІВЕНЬ. Кі-ку-рі-ку!Кі-ку-ріку! Держить, хапайте злодійку!

( З’являється Вовк. Він одягнений у міліцейську форму.) ВОВК. (Співає) За порядком я слідкую,

Спокій в лісі теж шаную,

Злодій, вбивця і шахрай

Геть залиш лісовий край!

У-у-у-у!

Хто закони не пильнує,

У в’язницю попаде,

Вовк усіх злодюг знайде!

У-у-у-у!

А якщо в бюджет податки

Не вкладає звір чи птах,

Бережися, я спіймаю,

5

Ще й заплатити ви штраф!

У-у-у-у!

( Бачить Лисицю)

Що, Руда,півня продаєш?

Знов птахоферму обікрала?

Не раз, злодюжка, ти втікала,

Але сьогодні не втечеш!

ЛИСИЦЯ.( Ховає Півня у кошик)

Ой, Боже ж мій! Хі-хі-хі-хі!

Куди втечеш від вас. Але сьогодні я не крала і Півника цього придбала…

ВОВК. Придбала? І в цей же час його ти продаєш?

ЛИСИЦЯ. Та ні… Його купила я… бо заміж виходжу…за іноземця .

ВОВК. У-у-у-у!? ( Коло них збираються звірі: Ведмідь, Кабан і Заєць.) ЛИСИЦЯ. Так… Через пару днів… Я ,від усього серця, на перший свій бенкет запрошую

гостей!

КАБАН. Хрю-хрю! Де ти його знайшла? Чи то секрет?

Лисиця. Який секрет! Мій любий пан Котович до нас приїхав сам. Він хоче вести

розвідку золота…

ВОВК. У-у-у-у! А де ж він у цей час?

ЛИСИЦЯ. В цей час він кігті точить!

ЗАЄЦЬ.(злякано) Ой-ой-ой!

ЛИСИЦЯ. Котович пан багатий і має силу дужу – Кігтями гострими він може розірвати

всіх…

ЗВІРІ.( Разом) Кого?

ЛИСИЦЯ. Та він… Та він весь ліс… Усіх звірів подужує !

ВЕДМІДЬ .Побачити б його … Е-е-е-е!

ЗАЄЦЬ.

Я теж… хоча б очком одним.

КАБАН А він… Як пак того…зовуть його?

ЛИСИЦЯ. Пан… Пан Котович!

КАБАН Так… пан… А я Кабан Лісович. Зміг подружитися би з ним.

ЛИСИЦЯ. Так в чому ж справа? Я Вовку тільки –що сказала, що буде в нас бенкет

весільний. І вас усіх запрошую до себе. Для кожного вхід вільний!

ПІВЕНЬ.( Виглядає з кошика) Кі-ку-рі-ку! Кі-ку-рі-ку!

6

Йшла Лисиця через ріку.

Під дубом на галявині, в траві,

Лукавого кота знайшла собі!

ЛИСИЦЯ. ( Ховає півня. Шепоче) Сиди мовчки, співець

Бо потрапиш у борщгнець!

( Лисиця йде. Чути її спів) Я Лисичка-невеличка, Маю хату коло річки!

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

Маю хату коло річки!

ЗАЄЦЬ. Вона усіх нас запросила до себе на своє весілля!

КАБАН Хрю-хрю! Їм подарунки треба нести…

ВЕДМІДЬ. Я …Е –е-е-е-е! Меду спробую привезти!

ВОВК. У-у-у-у! У мене є вівця в коморі.

КАБАН А я на дворі, коло хати, худобу прив’язав рогату…

ЗАЄЦЬ. А у мене на городі капуста й морква багато родить!

КАБАН. Хрю-хрю! Постановляю: я приведу Корову, ти,Вовк, вівцю, Ведмідь цеберку меду, а Заєць принесе капусту із городу!

ВЕДМІДЬ. Е-е-е-е! Нехай вельможний Пан одержить нагороду! За те… за те, що зробить

нас усіх… та і мене … багатим, ми мером оберемо його в кінці бенкету… Щоб міг він лісом

керувати!

( Завіса)

КАРТИНА ТРЕТЯ

На зеленій галявині хата , біля хати, стіл. Лисиця порається біля столу. Кіт поважно ходить і

наспівує пісеньку.

КІТ. Няв-няв! Няв-няв! Я хитрий Кіт,

Розумний Кіт,

Мене у лісі кинув дід.

Але я тут не пропаду,

Бо всіх у лісі надурю!

Няв-няв! Няв-няв! Няв-няв! Няв-няв!

Бо всіх у лісі надурю!

ЛИСИЦЯ( Теж співає)

Добрий день сьогодні вдався –

Півень з куркою попався!

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

Півень з куркою попався!

7

Стіл я у садку накрила,

Смачну їжу наварила!

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

Смачну їжу наварила!

Ми гостей чекати будемо,

Вовк , Ведмідь, Кабан прибудуть,

Заєць теж хотів прийти

І капустки принести!

Ля-ля-ля! Ля-ля-ля!

І капустки принести!

КІТ. Година котра вже минула?

ЛИСИЦЯ. На південь Сонце повернуло!

КІТ. А де ж ті гості?

ЛИСИЦЯ. Та вже йдуть… Я чую як вони ревуть!

( Входять Ведмідь, Кабан, Заєць, Вовк. Усі з подарунками.) ЛИСИЦЯ. Здорово, кумоньки, були!

ВЕДМІДЬ. Ми подарунки вам принесли!

Куди покласти це усе…

Мед добрий… Повна вже цеберка.

КАБАН. Багато м’яса тут .Ось вам корівка!

ВОВК. А я вівцю приніс!

ЗАЄЦЬ. А я… Дивиться! До борщу капустки повний віз!!

ЛИСИЦЯ .Усе покласти можна тут.( Показує , де покласти подарунки) У цей святковий для усіх нас час,

Мій любий пане! .

Дозвольте познайомить Вас З моїми друзями…

Це - ( Показує на Кабана)

КАБАН.( Кланяється) Кабан Лісович!

Живу у лісі нашому давно,

Був мером двічі…

КІТ. Так мер у лісі хто?

КАБАН. (понуро і зітхаючи) Та… зараз вже ніхто…

ЛИСИЦЯ. Кабан – пенсіонер,

Але зв’язки великі має,

Він був давно колись міліціонер,

І в пам’яті всіх злодіїв тримає.

8

ВЕДМІДЬ. ( кланяється) Ведмідь Медович!

ЛИСИЦЯ. Ведмідь приватний магазин відкрив у лісі.

Де продає бензин та модні джинси.

А також лісовий солодкий мед…

( Коту на вухо)

Де дістає його ніхто не знає,

Бо бджіл у лісі вже як рік немає!

( Показує на Вовка)

Це – Вовк – міліціонер,

Наглядач лісового права.

А ось якого чина він, не пам’ятаю я…

ВОВК. Вже лейтенант,-

А Вовк Роззява –це моє ім’я!

( Лисиця бере Кота під лапу і веде його до подарунків) ЗАЄЦЬ. А я… Мене забули ви назвати!

ЛИСИЦЯ. ( глузливо) Так… ще Заєць, винувата!

Цей Заєць – агроном,

Освіту вищу має,

Він зараз фахівець городу справ і дбає, Щоб не було бур’яну і непотрібних трав, А як ви знаєте, без цього не буде доброго городу!

КІТ. ( Розглядає подарунки) Няв-няв-няв! Няв-няв!

КАБАН. Не чую я, що він там каже?

ЗАЄЦЬ. Мені здається, що пан лається про те, Що мало це йому!

ВОВК. ( здивовано) Вівця, корова, мед! Хіба ж це мало?

КІТ. (Голосно) Дійсно мало! Немає смаженого сала !

ГОСТІ.( разом) Сала?

ЛИСИЦЯ. Ти хочеш сала? Де ж його знайти?

КІТ. В селі, в коморі, у діда Панаса

Багато сметани, і сала , і квасу!

ВЕДМІДЬ. В село я не піду, бо на подвір’ї діда сердитий та голодний пес працює без обіду!

КАБАН. Я теж його боюся…Бо коли він мене побачить, розірве на шматки .

ВЕДМІДЬ. (Здивовано) Дивиться, навіть Заєць плаче!

9

ЗАЄЦЬ (тре очі ) Я теж… я теж боюся … його давно!

ЛИСИЦЯ. Тоді піде наш Вовк.

Сміливий наш Роззява.

Він, як міліціонер,

Візьме свій пістолет,

На це він має право!

ВОВК. Ні, я не можу! Я наглядач права!

ЗВІРІ( Разом) Які права, коли немає сала!

ВЕДМІДЬ. Ти, Вовк, не бійся,

Підеш з Лисицею,

А на крадіжки всі вона велика майстерниця!

ВОВК. Так там же злий собака!

ЗВІРІ( разом) У тебе школа міліцейська тут багата!

КАБАН. Ти знаєш, як поводитися з псами…

ВЕДМІДЬ. Ти пістолет направиш в нього прямо …

ЛИСИЦЯ. А за той час, коли ти будеш з ним возиться, я у комору проберусь і все дістану!

КІТ. Смаженого сала!

ЛИСИЦЯ. А можна й птицю!

КАБАН І прихвати кваску.

КІТ . Й сметани в пляшці. Вона стоїть на дерев’яній лавці!

ЛИСИЦЯ. Підождіть! Ви ж обіцяли сьогодні мером його обрати…

КІТ. Так! Няв-няв! І треба це негайно розпочати!

ВСІ ЗВІРІ. Звичайно!

ВЕДМІДЬ. Я пропаную зараз же голосувати!

ВОВК.( Здивовано) Тут? Біля хати?

КАБАН. Хто за? ( Підіймає копито )

ЗАЄЦЬ Я!

ВЕДМІДЬ .І я!

ВОВК І я!

ЛИСИЦЯ Ось і добре… Я теж…

(Всі поздоровляють Кота. Тискають йому лапу. Співають) 10

Буде жити ліс багато,-

Доки править мер пухнатий!

Гей-ля-ля! Гей-ля-ля!

Доки править мер пухнатий!

ЛИСИЦЯ ( Вовку) Пішли, скоріше вже, пішли!

( Йдуть)

ЗАВІСА

ДІЯ ДРУГА

КАРТИНА ЧЕТВЕРТА

Село. Хата діда Панаса. Біля хати прив’язаний пес Сірко.

З’являються Вовк і Лисиця.

ВОВК. Ну, й злющий в тебе буде чоловік.

Горб на спині, жар у очах!

ЛИСИЦЯ. Але багатий він… І скоро

Увесь наш ліс, ріку і поле за долари… закупить, І тоді…

ВОВК. Що тоді?

ЛИСИЦЯ. Що-що… Буде і тобі!

(Пес Сірко чує розмову. Бачить лисицю і вовка. Починає гавкати.) СІРКО. Гав-гав-гав-гав! Діду Панасе! Бабо Наталко!

Грабіжники в саду! Виходьте бо з хати!

( Вовк і Лисиця ховаються за тин)

ДІД Панас ( Виходить) Де ти злодіїв побачив?

СІРКО. ( Озирається ) Там поблизу були наче…

ДІД ПАНАС. ( Заглядає у комору)

Нема нікого …

І на подвір’ї теж…

Заснув ти певно

І шум підняв даремно!

11

СІРКО. Гав-гав! Мабуть, приснилося мені!

Та тільки дуже ясно я чув, що хтось біля тину балакає виразно!

Дід Панас заходить в хату. Сірко лягає і затуляє очі.

З-за тину виглядає Лисиця.

ЛИСИЦЯ. Все стихло. Спробуємо знову.

Ти з пістолетом йди вперед,

Я ж стежкою піду … Та іншим боком хату обійду, комору відчиню, І все дістану!

ВОВК. А я де потім стану?

ЛИСИЦЯ. Ой, ти ж міліціонер! Тебе і вчити не потрібно…

Спочатку ти Сірка у будку замани.

А потім буде видно!

( Вовк крадькома йде до будки з пістолетом. Лисиця ховається і виглядає з-за комори. Сірко

бачить Вовка. Вовк швидко нападає і зв’язує пса. Тим часом Лисиця виносить все з комори) ЛИСИЦЯ. Усе готово, мій панове!

Тікаємо скоріше,

Доки Панас не вийшов!

(Вовк і Лисиця тікають. Лисиця загубила хустку. Хустка зачепилася за тин. Сірко зв’язаний

стогне і скулить. Виходить дід Панас.) ДІД ПАНАС. Та хто це так зробив з тобою?( Розв’язує пса) СІРКО. Лисиця й Вовк.

ДІД ПАНАС. Було їх тільки двоє?

СІРКО. Так! Гав-гав! Ще, здається, що вони комору обікрали, Бо дуже швидко з клунками тікали!

Дід Панас йде до комори, бачить, що вона пуста, вибігає і хватає рушницю. На подвір’ї

бачить хустину, яка зачепилася за тин.) ДІД ПАНАС. ( Знімає хустину)

Хтось загубив хустину на подвір’ї…

СІРКО. Мабуть, Лисиця поспішала

І хустку з голови зірвала!

ДІД ПАНАС .Сірко , по цій хустині

Ми зможемо знайти їх нині!СІРКО. Дай, я понюхаю хустину…

І слід візьму як раз від цього тину!

Дід Панас дає Сіркові понюхати хустину. Сірко гарчить і перестрибує через тин. Дід Панас

біжить за ним.

ЗАВІСА

12

КАРТИНА П’ЯТА

Лісова галявина. За столом сидять звірі. Усі їдять.

КІТ. ( Важно) Я за кордоном жив багато років, В усіх країнах мандрував…

Я бачив і Париж, і Лондон…

В Америці не раз бував.

(Лисиця підливає йому сметану)

ЛИСИЦЯ. Багато, кажеш, доларів ти маєш?

Що Їздив ти по всьому світу..

КІТ. Так, грошей я маю мільйони_

І мрію, що найближчим часом

Багато золотих запасів

У лісі вашому знайду!

КАБАН. Мільйон , казав?

Де ж ти його узяв?

КІТ. Коли в Америці не так давно помер

Мій прадід мультимільйонер,

Він спадщину мені залишив,

Щоб я безбідно жив

І більш не полював на миші!

ЛИСИЦЯ. Мій чоловік, Котович, пан…

Він хоче тут, у лісі,

Товарну біржу й банк відкрити!

ВЕДМІДЬ. Ще б комерційний магазин!

КАБАН. Лікарню для тварин!

ЗАЄЦЬ. І сховище для овочів і фруктів!

Щоб взимку на столі були усі продукти!

ВОВК.

Панове, не було би зайвим нині,

Дістати для міліції надійні і нові машини, Щоб швидко злодіїв хапати

І до суду їх притягати!

( Замовкає, бо чує гавкання собаки. На галявину виходить Дід Панас х рушницею, за ним пес

Сірко.)

ДІД ПАНАС. Ну, от ми зараз і спіймаємо

Усіх цих злодіїв й хапуг.

Кого ми першого тут маємо?

( Підходить до столу. Заєць ховається під стіл.) Ага! Лисиця, Вовк, Кабан і мій ледачий Кіт-брехун!

13

ЗВІРІ( Здивовано)

Так це діда Панаса кіт?

Ледачий Васька ?

ЛИСИЦЯ. Ой, лишенько! Він обіцяв

Заможне мені життя!

Ой, як мене він обдурив!

У хаті все поїв, попив,

Та ще купила я йому

Новенькі джинси на товчку!

КАБАН. Корову я йому привів!

ВОВК. А я вівцю мусив привести!

ВЕДМІДЬ. А я солодкого той… меду…

ЗАЄЦЬ. А я город почистив весь,

Щоб капустини повний віз привезти!

ДІД ПАНАС. Ну, що попався, молодець,

Ледачий кіт нікчемний.

Тепер прийшов тобі кінець,-

Й брехні та вчинкам темним!

( До звірів) Що нам зробити з цим котом?

СІРКО. Гав-гав! Нехай покається перед звіриним людом, Гав-гав! А потім йде туди, куди прибуде!

КІТ( плаче) Няв-няв! Ой, діду Панасе,

Мене ви пожалійте,

Не буду більше красти,

Брехати позабуду.

Даю вам слово чесне -

Що буду працювати,

Усіх мишей зловлю я

Та пацюків у хаті!

ДІД ПАНАС. Ну,що повіримо котові?

ЗВІРІ (Разом) Повірити готові!

ДІД ПАНАС. ( Бере Кота)

Кіт Васька довго плакав

І каявся, що буде чесно жити,

Мишей та пацюків ловити,

На хліб свій чесно заробляти -

І дід Панас відніс його до хати.

Лисиця тут на птахоферму шлях забула

І більше вже ніколи півнів не тягнула!

Вовк за Лисицею став слідкувати,

Щоб не відходила вона від хати.

І сам не порушав він право -

Мабуть, боявся Вовк дурної слави.

Ведмідь на мед ціну понизив,

14

Хоч і була в країні криза.

Кабан став жити тихо, мирно,

І всім звірям на диво

Він одружився восени

І в жінки взяв

Свиню собі!

Наш Заєць працював багато -

Писав, читав, конструював і скоро,

Під кінець зими,

Зробив саджалку для моркви,

І авторську винагороду

Одержав Заєць навесні!

Ми ж з бабою спокійно стали жити,

І Ваську - котика як і Сірка любити.

А в свята лісових тварин до себе зазивати

І дуже смачно всіх їх пригощати.

ФІНАЛЬНА ПІСНЯ

УСІ( Співають разом)

Зберемося у коло всі

Я, ти, ми – друзі лісові!

Велика тут у нас сім»я –

Кабан, і Заєць , і Свиня.

Вовк, Кіт, Ведмідь і діда Пес,

Лисиця, Півень, ліс увесь!

Тра-та,та-та! Тра-та, та-та!

Лисиця,Півень,ліс увесь!

ЗАВІСА

15