Григорій Ліщенюк

Три останні

листки

Кіровоград

Центрально-Українське видавництво

2016

ББК 84(4УКР) 6-5

УДК 82-1

Л 67

Ліщенюк Г.

Л 67

Три останні листки. – Кіровоград: Центрально-Українське видавництво, 2016.

– 30 ст.

ISBN 978-966-130-097-1

ББК 84(4УКР) 6-5

УДК 82-1

ISBN 978-966-130-097-1

© Ліщенюк Г.В., 2016

© Центр.-Укр. Вид-во, 2016

ПЕРШИЙ ЛИСТОК

* * *

Як жаль мені осінньої краси, Як шкода, що зів'яли пізні квіти.

У крапельках замерзлої роси

Зостався спогад про згоріле літо.

Кричать птахи, так болісно кричать, (Чи, може, це мені лише наснилось).

Край лісу, де дзвеніла сіножать, Стерня колюча в небо задивилась.

Бреду неквапно, холодно мені, Пожовкле листя спить край огорожі.

Міняю ночі на сумливі дні, Я сірий птах, що відлетіть не може.

3

* * *

Пахнуть трави спогадами літа, На покосі, кинуті всіма.

Їм давно судилось відболіти, Вже не налякає їх зима.

Тополине листя облетіло, Впало сонце аж за небокрай.

У верби старе, трухляве тіло

Ниє так, що навіть не питай.

Холодом повіяло з долини, Покотився місяць по стерні.

Обігрітись полум'ям шипшини

Він колись хотів, а зараз – ні.

4

* * *

В жовту безодню днів

Падає перший сніг.

Вітер вночі бубнів,

Довго заснуть не міг.

Птаха у небі, ген,

Хмари наздоганя.

Золотом сипле клен

Осені навмання.

Квіти сухі сплелись, Й ніби здалось мені, Все це уже колись

Бачив я увісні.

5

* * *

Сонна тиша бродить по долині, (Догоріло літечко, либонь).

Наловив цикорій неба сині

І сумує мовчки осторонь.

Вже птахи зібралися летіти

У чужі, незвідані світи.

Цідить вільха крізь лапаті віти

Полиновий присмак гіркоти.

Самотіє у жури полоні

Клен розлогий край старих воріт.

І росинка на моїй долоні

У собі відбила цілий світ.

6

* * *

В лісі хатина стара

Снами дитячими марить.

Часто тут бродять Мара

Разом з Розлукою в парі.

Пахнуть квітки лісові

Після серпневої зливи.

Прийде сюди Лісовик

З торбою спогадів сивих.

Сяде вночі на поріг, Біля забутої хати.

Все, що в торбині зберіг, Нікому вже показати.

7

* * *

Такі сумні і монотонні гами

Зриває вітер на одній струні.

Ключ журавлів над сірими степами

Летить, летить в імлистій далині.

Іржаве листя падає під ноги, Скидає горобина ягід жар.

Купається в калюжі, край дороги, Сріблястий місяць,

вийшовши з-за хмар.

Вслухаюся в беріз щемку розмову, Рахую до зими короткі дні.

Сюди колись я повернуся знову

Вже перелітнім птахом навесні.

8

* * *

Поосінена синь

Попливла понад краєм.

В прохолоді роси

Ранок верби купає.

Вже гірчать полини,

І птахи будять тишу.

Ні з чиєї вини

Й ми цю землю залишим.

Впаде в річку зоря

(Так бувало раніше).

І ні ти, і ні я

Не повторимось більше.

9

ДРУГИЙ ЛИСТОК

Романові Любарському

* * *

Літо згоріло.

Осінь зоставила нам

Три листки тільки.

* * *

Птахи в небі, ген,

Пролітають над полем.

Крадуть мої сни.

* * *

Листя жовте скрізь,

Вітер ніяк не засне.

Бреду по стерні.

* * *

Квіти осінні,

Скільки в них суму нині?

Тільки спогади.

10

* * *

Ночі безодня,

Попіл надій на скронях.

Літо згоріло.

* * *

Гусей чую крик,

Небо важке і сіре.

Вдивляюся ввись.

* * *

Падають зорі,

Їх відшукаю вранці.

Тільки долонь жаль.

* * *

Роса на вікні,

Прозора, немов кришталь.

Сльози осінні.

* * *

У степу вітер

Розчесав коням гриви.

Ковили срібло.

11

* * *

Папір і ручка,

Думки снуються сумні.

Де взяти рими?

* * *

В дзеркалі плеса

Риба скинулась раптом.

Не сплю до ранку.

* * *

Листок зів'ялий

Впав на мою долоню.

Шукаю тепла.

* * *

В мороці ночі

Тіні блукають часом.

З минулого всі.

* * *

Спогади хлинуть,

Серце заб'ється, мов птах.

Біль тисне груди.

12

* * *

Сонячний зайчик.

Накрию долонею.

Будемо разом.

* * *

Груша дуплява

Ночами гіллям скрипить.

Ніяк не засне.

* * *

В прірву пам'яті

Порину з головою.

Тільки мрії там.

* * *

Стежина в лісі.

Довго брів у минуле, Але заблукав.

* * *

Чи то крил шелест?

Чи, може, вітру порив?

Чекаю птахів.

13

* * *

Жовтий листочок.

А я думав – метелик.

Вже пізня осінь.

* * *

Біла пустеля,

Стежку сніги замели.

Бреду навмання.

* * *

Останні квіти

Принесу у кімнату.

Болюча краса.

* * *

Думки птахами,

Наче з ірію линуть.

Розганяють сни.

* * *

Рій зірок в небі

Цвіт вересневий вабить.

Чи знайдуть нектар?

14

* * *

Рожевий вогонь

Вітер зриває в саду.

Квітне сакура.

* * *

Птах залітаний

Наздоганяє весну.

Тільки все марно.

* * *

Сяйво місяця

В калюжі під кригою.

Як холодно тут.

* * *

Вранці сни свої

Під подушку ховаю.

Вночі знайду знов.

* * *

Сонце за обрій

Від ночі ховається.

Може, ще встигне?

15

* * *

Ключ журавлиний

Тоне в холодній імлі.

До літа – Вічність.

* * *

В пригорщі серпня

Падають стиглі зорі.

Мідь листя тліє.

* * *

Соло мінорне

Вітер грає ночами.

Не дає спати.

* * *

Лелека в хмарах,

Сили нема відлетіти.

Осіння жура.

* * *

Листки на воді,

Мов човники без вітрил.

Ми бранці долі.

16

* * *

Скрізь листя руде,

Вітер у хащах стогне.

В сільце потрапив.

* * *

Цвіт квітів диких,

Сік ожин на долоні.

Дитинства пам'ять.

* * *

В бабинім літі

Тиша осіння пливе.

Вслід за птахами.

* * *

Блискавки в небі

Чорні, як сажа ночі.

Гаснуть спогади.

* * *

Степу безодня,

Хмара свинцева висне.

Пора в дорогу.

17

ТРЕТІЙ ЛИСТОК

* * *

Оминайте славу і вас омине гординя.

* * *

Час – це константа без початку і кінця.

* * *

Бог є те, з чого складається Всесвіт.

* * *

Якби нам судилось воскреснути, ми б

ніколи не помирали.

* * *

Де безвір'я, там хаос.

* * *

Напевно, я забагато знаю, щоб вірити у

пекло і рай.

18

* * *

Найгіркіше – хоронити власні амбіції.

* * *

Хто

шукає

справедливості,

той

приречений на самотність.

* * *

Любов може минути, надія – померти, віра – зрадити. Ніщо не вічне під

Сонцем.

* * *

Наука завжди десь поруч з істиною.

* * *

Часом добряка сприймають за дурня і

ніколи дурня – за добряка.

* * *

Я не вірю у воскресіння Ісуса, але і не

заперечую дива.

19

* * *

Якщо я вам скажу, що душі не існує, ви

не погодитесь, якщо скажу, що існує, вам захочеться доказів.

* * *

Людині безкоштовно даються лише

мрії.

* * *

Час безцінний для мудрого і не має

ціни для дурня.

* * *

Чим більше я ставлю собі питань, тим

сильніше відчуваю свою

безпорадність.

* * *

Занадто прикрашена правда брехнею

попахує.

20

* * *

Якби я був мудрим – ніколи б не робив

помилок, якби дурнем – не помічав би

їх.

* * *

Якщо довго заздрити білою заздрістю, вона стає чорною.

* * *

Якби мовчання було золотом, люди б

спілкувалися мовою жестів.

* * *

Мудрість – це рідкісний подарунок за

прожиті роки.

* * *

Безнадія породжує зневіру.

21

* * *

Старість вкотре підтверджує теорію

Дарвіна про те, що предком людини

була мавпа.

* * *

Хто не визнає критики, той ризикує

стати посміховиськом.

* * *

Найсолодші уста у підлабузника.

* * *

Існує багато наук, але неуків у рази

більше.

* * *

Тільки страх принижує людину до

рівня раба.

* * *

Талант – це іскра. Якщо не

роздмухувати – погасне.

22

* * *

Совісті без душі не існує, чого не

скажеш про душу.

* * *

Правда завжди гола.

* * *

Де немає логіки, там панує абсурд.

* * *

Хто переоцінює себе, той недооцінює

противника.

* * *

Гіпотеза – сестра сумніву.

* * *

Перед тим, як стати хоробрим, спробуй

подолати страх.

23

* * *

Байдужість – це нянька, яка присипляє

совість.

* * *

Не створюйте собі ілюзій і ви уникнете

розчарувань.

* * *

Істина ніколи не відає сумнівів.

* * *

Чим простіше – тим геніальніше.

* * *

Якщо ви втратили надію, спробуйте

зберегти віру.

* * *

Диво – не що інше, як річ, яку

неможливо пояснити.

24

* * *

Влада – це насилля над людиною.

Диктатура – над суспільством.

* * *

Ідея породжує фанатизм.

* * *

Хто розкидається обіцянками, той

вислуховує докори.

* * *

Не вказуйте дурневі на його вади і не

матимете ворога.

* * *

Злий геній – найжорстокіший.

* * *

Ніщо не калічить так душу, як

заздрість.

25

* * *

Глибока віра не потребує доказів.

* * *

Якщо талант може існувати без

геніальності, то геніальність без

таланту - ніколи.

* * *

Ховаючись за спинами інших, ви

втрачаєте свою особистість.

* * *

Не поспішайте вірити пліткам.

Безмірна довіра є свідченням наївності.

* * *

Якщо вас ніколи не мучила совість, то

виникає підозра, що її немає.

* * *

Не можна принижувати людину, не

принизивши себе.

26

* * *

Не хизуйся розумом і не станеш

дурнем.

* * *

Якщо першим словом було "Бог", то

другим – "віра".

* * *

Вихваляючи бездару, ви опускаєтесь

до його рівня.

* * *

Людина позбавлена почуття гумору –

нещасна.

* * *

І в потворності, при бажанні, можна

побачити красу.

* * *

Світила науки породжують тіні

сумнівів.

27

* * *

Смішно, коли великі люди роблять

дрібні помилки.

* * *

В основі всякої віри лежить слово.

* * *

Біда, коли геніальність у людини стоїть

вище моралі.

* * *

Парадокси ніколи не позбавлені

фактів.

* * *

Щоб переродитися, часом потрібно

померти.

* * *

Підлість – не що інше, як вишукана

форма зла.

28

* * *

Піддавати сумніву – не означає

заперечувати.

* * *

Найжалюгідніше – вигравши бій, отримати поразку.

* * *

Індивідуальність – подарунок

Всевишнього.

* * *

Жоден авантюрист не позбавлений

амбіцій.

* * *

Сумнів – основа недовіри.

* * *

Навіть живучи чужим розумом, власних помилок не оминеш.

29

Літературно-художнє видання

Ліщенюк Григорій Васильович

Три останні листки

Редактор Станіслав Янчуков

Верстка і обкладинка: Андрій Тараненко

Зверстано в ТОВ «Центрально-Українське видавництво».

Адреса: Україна, 25006, м.Кіровоград, вул. Тимірязєва, 69.

Тел.: (0522) 24-25-96, 24-48-51

Свідоцтво про внесення суб’єкта видавничої справи до

Державного реєстру видавців, виготівників і

розповсюджувачів видавничої продукції від 15.12.2011 р., серія ДК № 4234.

Підписано до друку 17.05.2016 р. Гарнітура Times.

Ум. др. ар 1,0. наклад 100 примірників. Зам 163.

Для нотаток

Для нотаток