Олександр Жосан

ВУЛИЦІ ЄЛИСАВЕТГРАДА –

ЗІНОВ’ЄВСЬКА – КІРОВО –

КІРОВОГРАДА

В ПЕРШІЙ ПОЛОВИНІ

ХХ СТОЛІТТЯ

Історичний нарис

Кропивницький

2019

~ 1 ~

УДК 72.036:[711.55+712.4]:372.893

Рекомендовано до друку вченою радою комунального закладу

«Кіровоградський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти імені Василя Сухомлинського»

(протокол від 11.06.2019 № 4)

Жосан О.Е. Вулиці Єлисаветграда – Зінов’євська – Кірово – Кіровограда в першій половині

ХХ століття : [історичний нарис] / О.Е. Жосан. – КЗ «КОІППО імені Василя Сухомлинського», 2019. –

108 с. (Серія: «Міський архітектурний ландшафт»)

Рецензенти:

Майя Коннова, кадидат історичних наук, доцент;

Жанна Федірко, кандидат педагогічних наук.

Експерт –

Юрій Митрофаненко, кандидат історичних наук.

Консультанти:

Юрій Тютюшкін, Юрій Євстратьєв, Віталій Неділько, Ігор Світецький, Володимир Урсулов, Антон Потєхін, Сергій Чумаков, Світлана Шипік, Володимир Параскева.

Відповідальна за випуск – Людмила Корецька

У нарисі здійснено спробу комплексного дослідження питань, що стосуються: часу, причин, процедур

виникнення та розбудови вулиць нашого міста, чинників, які сприяли періодичній зміні назв значної їх частини; розбудови інфраструктури міста, формування та розвитку його мікрорайонів у 1900 – 1955 роках.

Науковцям, методистам, педагогам-практикам та широкому колу читачів, що цікавляться історією

рідного краю.

© О.Е. Жосан, 2019

© КЗ «КОІППО імені Василя Сухомлинського», 2019

З М І С Т

Передмова……………………………………………………………………………..

3

Розвиток архітектурного ландшафту та розбудова інфраструктури

нашого міста (кінець ХІХ – середина ХХ століття)…………………………… 4

Міський громадський транспорт…………………………………………………. 15

Назви вулиць у першій половині ХХ с толіття……………………................ 35

Мікрорайони міста………………………

………………………………………….. 51

Балка…………………………………………………………………………………….

52

Бикове………………………………………………………………………………….. 55

Ковалівка……………………………………………………………………………….. 60

Кущівка………………………………………………………………………………….. 67

Некрасівка………………………………………………………………………………. 72

Нова Балашівка……………………………………………………………………….. 74

Новомиколаївка……………………………………………………………………….. 78

Новоолексіївка…………………………………………………………………………. 83

Пермський……………………………

…………………………………………………. 88

Стара Балашівка…………………………… …………………………………………. 93

Центр…………………………………………………………………………………….. 95

Список використаних джерел

…………………………………………............... 106

~ 2 ~

ПЕРЕДМОВА

Історичні нариси виконують важливу роль у науково-дослідній діяльності та науково-методичній

роботі в сучасній системі освіти України. Значення жанру історичного нарису, як видання, що містить

велику кількість фактів та водночас насичене образною наочністю, пов’язане з реалізацією завдань для

зміцнення знань і розвитку дослідницьких умінь учасників освітнього процесу.

Основне завдання нарисів – не лише надати конкретні відповіді на актуальні питання, але й

зацікавити читачів історичним матеріалом, сприяти формуванню в них бажання пізнавати історію країни, народу, рідного краю. Зважаючи на це, закладений у них матеріал є всебічно відкритим для пошуку.

Відомості в цьому нарисі подані не лише у формі підготовлених даних, але й аналізу, роздумів та

висновків. Назву нарису сформульовано саме так, оскільки наше місто протягом своєї історії мало різні

назви [4; 8; 27; 30]:

1)

10 (21) лютого 1784 року – 5 вересня 1924 – Єлисаветград; 2)

5 вересня 1924 року – 27 грудня 1934 року – Зінов'євськ; 3)

27 грудня 1934 року – 10 січня 1939 року – Кірово;

4)

10 січня 1939 року – 14 липня 2016 року – Кіровоград; 5)

з 14 липня 2016 року – Кропивницький.

Цей нарис має науковий характер та містить певну методичну цінність. Він призначений, зокрема, й для того, щоб допомогти науковцям і педагогам-практикам удосконалити свою підготовку в галузі

історичного краєзнавства.

Нарис містить результати наукового дослідження, об’єктом якого є міський архітектурний

ландшафт, а предметом – мережа вулиць, провулків, проїздів, тупиків, бульварів, парків і скверів

в архітектурному ландшафті нашого міста в кінці ХІХ – середині 50-х років ХХ століття.

Нарис складається з чотирьох розділів, кожен із яких присвячений певному напряму комплексного

дослідження питань, що стосуються: часу, причин, процедур виникнення та розбудови вулиць міста; чинників, які сприяли періодичній зміні назв значної їх частини у контексті розвитку архітектурного

ландшафту нашого та інших міст України.

Джерелами тексту є архівні матеріали державних архівів, передусім – із фондів Державного архіву

Кіровоградської області (директор – Олег Бабенко) та приватних архівів, результати досліджень автора, а також опубліковані дисертації, монографії, наукові статті, підручники, посібники з проблем архітектури

і краєзнавства, спогади містян. У тесті книги використані матеріали публікацій краєзнавців Юрія Матівоса, Володимира Боська, Івана Петренка, Володимира Поліщука, Ольги Степанової та ін.

Значна частина тексту й ілюстративного матеріалу пройшла обговорення на сайті “Facebook” у групі

«Краєзнавство: Центральний регіон» (керівник – Віталій Неділько) [33].

Ілюстрації в книзі несуть інформаційне навантаження на рівні з текстом. Вони представлені

фотографіями та картографічним матеріалом.

У цьому нарисі вперше окреслені та картографічно закріплені межі кожного з одинадцяти

мікрорайонів міста, що сформувалися в середині 1930-х та існували майже незмінно до середини 1950-х

років. Усі мікрорайони позначені на мапі 1939 року. У виданні також використані картографічні матеріали

1868, 1913, 1942, 1955 та 2018 років із фондів державних архівів та приватних колекцій, зокрема, унікальні

топографічні мапи м. Кіровограда 1954–1959 років із фондів архіву Кіровоградської філії Українського

державного науково-дослідного і виробничого інституту інженерно-технічних і екологічних вишукувань

(директор філії – Григорій Могильник).

Значний унесок до бази матеріалів дослідження зробили Юрій Тютюшкін, Юрій Євстратьєв, Ігор Світецький, Віталій Неділько, Володимир Урсулов, Антон Потєхін та інші активісти групи

«Краєзнавство: Центральний регіон».

У нарисі крім відомих фотоматеріалів із колекцій Віктора Петракова, Юрія Тютюшкіна та інших

краєзнавців використані унікальні світлини, що вперше публікуються:

- фотографа Михайла Царьова (1913–2004), люб’язно передані родичами Юрію Тютюшкіну;

- інших фотографів 1920-х – 1950-х років із колекції Юрія Тютюшкіна;

- німецьких, румунських та італійських фотографів із окупаційних військ (1941-1944 рр.) із колекції

Анатолія Морозова;

- інших приватних архівів і колекцій.

Видання має кілька таблиць, розроблених автором на основі архівних та інших матеріалів, що

містять переліки вулиць, списки перейменованих у різні періоди вулиць, переліки нових та зниклих вулиць

тощо. Слід зазначити, що в тексті та в таблицях, як правило, використовуються ті назви вулиць, які були

офіційними на відповідний період часу.

~ 3 ~

РОЗВИТОК АРХІТЕКТУРНОГО ЛАНДШАФТУ ТА РОЗБУДОВА ІНФРАСТРУКТУРИ

НАШОГО МІСТА (КІНЕЦЬ ХІХ – СЕРЕДИНА ХХ СТОЛІТТЯ)

Тенденції розвитку міського середовища.

Ландшафт українських міст у 1920-х роках

Українські міста другої половини XІX – початку

майже не змінився у порівнянні з початком XX ст.

XX ст. розвивалися своїм особливим шляхом.

Їхня

архітектура

була

побудована

на

Будівельна гарячка у містах України розпочалася

ансамблевих композиціях минулих епох –

трохи пізніше від інших регіонів Російської імперії,

класицизму, модернізму, українського стилю.

тому типовий міський ландшафт відрізнявся від

Утілення ідей конструктивізму гальмувалося і

міст не лише Західної Європи або США, але й

наявністю

вже

сформованого

житлового

великих міст імперії. Наприклад, збудовані

середовища міст України. Масштабне, вартісне

у другій половині XIX ст. житлові будинки Харкова

та технологічне будівництво можна було вести

зберігали

дрібний

масштаб

архітектурного

лише в таких містах, як Харків, Київ, Одеса, що

членування, дрібність деталей, що надавало

мали значний масив історичної забудови.

забудові провінційного обличчя. На відміну від

Представники

конструктивізму

активно

європейських міст, як стверджує Мирослав

критикували

ансамблеве

мислення

при

Борисенко, де вулиці мали суцільний фасад, проектуванні нових споруд. Вони вважали, що

у містах України зберігалися широкі незабудовані

спроби створити архітектурний ансамбль є лише

простори, площі, проїзди тощо. Будівлі нерідко

намаганням відродити старі архітектурні форми.

розташовувалися на віддалі від магістралей.

Для прихильників цієї течії потрібно було багато

Територія

між

будинком

та

вулицею

вільного простору, щоб створити кардинально

відгороджувалася, засаджувалася деревами та

нову архітектуру. Майже жоден із задумів

кущами. Між оселями часто зберігалися хаотичні

конструктивістів не було втілено у життя в

розриви – пустирі, садки, балки тощо [6, с. 9].

повному обсязі, а фрагментарні частини нової

Унаслідок

цього

людина

почувалася

мі

с ької забудови не могли створити цілісної

в українських містах інакше, ніж у Москві або картини нового міста й перетворювалися на її

в інших мегаполісах. Навіть у великих українських

протилежність [6 , с. 10].

містах із населенням понад 100 тис. ритм життя

У 1920-х роках площа зелених насаджень

був цілком провінційним. Містяни віддавали

громадського користування в містах України була

перевагу більш розміреному, спокійному стилю

незначною, хоча дерев і кущів у системі міської

життя на старосвітський манер. Незважаючи на

забудови

було

немало.

Це

пояснюється

розмаїття технічних досягнень, як пише відомий

особливістю житлового фонду тогочасних міст

фахівець з історії архітектури В. Чепелик, міське

України.

життя в Україні мало інший темп, зберігало

Більшість осель мала глухі паркани, які

традиції якщо не ХVІІ, то XIX ст. [71, с. 137].

захищали необхідні для підтримання життє-

Українські дослідники вважають, що у великих

діяльності мешканців сараї, приміщення для

містах

України не існувало специфічних,

тварин, льодовики, вбиральні тощо, а внутрішня

притаманних для великих міст Заходу, збудників

частина майже кожного двору засаджувалася

психічної патології [6].

плодовими деревами і кущами, які давали тінь та

Українські міста переважно залишалися

затишок для мешканців, поповнювали їхній

малоповерховими. Експерименти із висотного

харчовий раціон. У невеликих містечках, у зоні

будівництва в Україні розпочалися пізніше, ніж одноповерхової забудови між вулицею і будів-

у країнах Європи або США. Наприклад, у Києві лею, влаштовували палісадник, де висаджували

в 1901 році збудували п'ятиповерхових будинків

дерева й кущі, що було привнесено селянською

лише 3, а в 1911 році – 45 [78, с. 108].

традицією розташування хати відносно вулиці [6].

У Києві в 1912 році було споруджено найвищий

На початку 1930-х років міський ландшафт

на той час 10-поверховий будинок Гінзбурга. До

набуває нових рис. Під час проектування нових

початку Другої світової війни вищих будинків міст або реконструкції старих кварталів українські

в Україні не зводили. У 1920-х роках висотне

архітектори планували не менше 10% від площі

будівництво у 4 – 5 поверхів мало епізодичний

кварталу під зелені насадження. Однак у

характер. Масова забудова цього періоду була

реальності на початок 1931 р. відсоток зелених

одноповерхова. В 1930-х роках, крім традиційних

насаджень громадського користування в містах

будинків та бараків, у центральній частині міста

залишався незначним. Усього в Україні під парки і

споруджували переважно 3–4-поверхові будинки.

сквери відводилося лише 2,3% забудованої

Житло вище п'яти поверхів було як для УРСР, так

території [6]. Висаджували дерева, як правило,

і для нашого міста зокрема, винятком [6 , с. 9].

студенти,

учні,

робітники,

переважно

на

Українські міста, що активно розширювалися в

суботниках і недільниках, приурочених до

роки індустрі-алізації, навіть лідери за темпами

святкових дат [74].

урбанізації: Сталіно, Горлівка, Луганськ, також

У другій половині 1930-х років у містах

залишалися переважно одноповерховими. У 1935

озеленення

набуло

системного

характеру.

році

Дніпропетровськ

нараховував

21320

Спеціально створені організації займалися розве-

житлових будинків, із них – 87% одноповерхових,

денням та висадкою декоративних рослин у

9,6% – двоповерхових, 2,7% – три- та більше

парках та скверах. Наприкінці 1930-х років зелені

поверхових [6].

насадження значно збагатили антропогенний

~ 4 ~

ландшафт українського урбанізованого середо-

пересічним

громадянином

[28].

Водночас

вища. Найбільше їх було в Запоріжжі – майже

забудова невеликих міст, до яких можна віднести

29 кв. м на одного мешканця. У 1929 р. у Києві

і Кірово – Кіровоград, зберігала прийнятний

нараховувалося 600 га парків та скверів або масштаб, була

насичена

зеленню

та

10 кв. м. зелених насаджень на одного киянина [6].

різнобарвною гамою фасадів, дахів, декора-

У 1935 – 1939 роках у м. Кірово було

тивних елементів тощо. Малоповерхова забу-

висаджено кілька тисяч саджанців (переважно –

дова, мощені вулиці та велика кількість зелені

акації та липи) уздовж центральних вулиць,

створювали інтимне відчуття міста, кварталу,

закладено кілька бульварів. Щорічно в парках,

будинку, що є основою гармонійного розвитку

садах та на майданах висаджували велику

урбанізованого середовища [6]. У нашому місті,

кількість квітів. Парки, сквери та зелені зони на

наприклад, того часу було споруджено всього

бульварах

огороджували,

що

сприяло

три

десятки

багатоповерхових

(переважно

збереженню насаджень, на входах до них

3-4 поверхи) житлових будівель та кілька 4-5-ти

будували балюстради або арки у стилі

поверхових корпусів заводу «Червона зірка».

класицизму [16]. Більшість парків і скверів мала

Саме таким – утопаючим у зелені – зустрів

театральні приміщення, кінотеатри, майданчики,

Кіровоград війну, майже таким же залишався ще

атракціони та інше устаткування для проведення

двадцять років. Саме у цей період у місті

культурного відпочинку громади [74]. У 1920-ті –

спостерігався скульптурно-фонтанний бум, пік

1930-ті роки наше місто поповнюється кількома

якого – кінець 40-х – середина 60-х років. Але про

статуями (2 – монументальної скульптури та 8 –

це – пізніше. А зараз подивимося, як змінювався

декоративної).

архітектурний ландшафт нашого міста з кінця

Систематичному встановленню декоративних

ХІХ століття до початку 1940-х років.

статуй на бульварах, у парках і скверах нашого

Зміни в архітектурному ландшафті. У кінці

міста сприяло відкриття у Києві в 1935 р.

XIX – початку ХХ ст. центр Єлисаветграда

спеціальної майстерні з виготовлення скульп-

забудовувався капітальними житловими будин-

турних композицій та ваз для оформлення

ками і громадськими будівлями. Якщо в останній

міського середовища. У майстерні виготовляли

чверті XIX ст. переважає цегляний варіант

композиції як на сучасну тематику, так і за

ренесансу, а також романтичні напрями –

античними зразками. Було створено цілу низку

неоготика, неоруський, мавританський стилі, то

стандартних фігур і композицій, які прикрашали

у 1900-х роках панівний стиль – модерн, а

міські парки і сквери, найчастіше у вигляді ваз та

в 1910-х роках – неокласика. У 1902 році «Велика

урн античної форми. Саме такі композиції понад

Енциклопедія» повідомляє про Єлисаветград:

30 років, до кінця 1960-х років, прикрашали

«У даний час – це одне із найкращих і упоряд-

площу ім. Кірова та парк ім. Леніна в нашому

кованих російських міст, яке не поступається

місті.

багатьом губернським. Торговий центр для

Міста України в 1920-х – 1930-х роках

великого району. Торгових підприємств – 283,

зберігали багато патріархальних рис, що сприяло

фабрик і заводів – 227, дворів – до 5000,

гармонізації стосунків людини із оточуючим

друкарень – 4, навчальних закладів – 37 з 4300

середовищем. Цьому сприяли значна кількість

учнями». Місто в кінці XIX – на початку XX ст.

зелені, широкі вулиці, переважно пішохідні,

активно

забудовується.

На

відміну

від

відсутність інтенсивного руху та головне,

найбільших міст країни тут не відбувається зміни

малоповерхова забудова. Крім того, багато

містобудівного масштабу. Як у середині XIX ст., будинків, особливо у малих містах, де мешкала

у кінці ХІХ і початку XX ст. у Єлисаветграді

більшість населення, за своєю архітектурною

переважно будуються 1-2-поверхові об'єкти (до

композицією нагадували традиційне житло [6].

3-х поверхів на головних вулицях), різниця лише

Специфічне відчуття простору, що запропо-

в тому, що в середині XIX ст. такі будівлі

нували громадськості на хвилі захоплення

споруджувалися рідко. Цей масштаб, який

функціоналізмом українські архітектори-конструк-

найбільшою

мірою

відповідає

параметрам

тивісти, суперечило усталеному образу міста.

нашого міста, його планувальної, об'ємно-

Незважаючи

на

масове

захоплення

цим

просторової структури, традицій побуту, зберігся

напрямом, нові будинки, що зводилися окремо

в його центральній частині до наших днів.

без

дотримання

ансамблевих

принципів

Особливу цінність, на думку дослідників, має

забудови, не змогли вписатися в існуюче

комплекс

архітектурних

об’єктів

вулиць

архітектурне середовище. Реалізації конструкти-

Дворцової, Великої Перспективної,

Гоголя,

вістської утопії у межах «соцмістечок» завадили

Архітектора

Паученка

(Верхньо-Донської),

також економічні труднощі та трансформація

Чорновола

(Іванівської),

Декабристів

естетичного ідеалу. Центр міста в середині 1930-х

(Інгульської),

Шульгиних

(Миргородської).

років став відбитком у камені ідентичності

Формувалося оригінальне міське середовище

сталінського

режиму,

що

виражалося і с

аме воно збереглося достатньо повно. До

у гіпертрофованій величі та гігантоманії. Однак у

початку XX ст. значення культових споруд як

своїх експериментах радянські архітектори

візуальних і смислових орієнтирів-домінант змен-

вийшли за межі гармонії – головного принципу

шується у зв'язку з розширенням території

архітектури, тому центральна частина великого

Єлисаветграда

та

деяким

зростанням

міста

перестала

позитивно

сприйматися

поверховості забудови.

~ 5 ~

Новими домінантами, що з'явилися в кінці

XIX – на початку XX ст., стали вежа міської

управи, кірха, костел, трамвайне депо та

водонапірна вежа на вул. Пашутінській у районі

вул. Береславської (Єгорова).

Домінанти,

розташовані

на

відстані

400-700 м одне від одного, створювали навколо

себе своєрідні «поля» сприйняття. Менші поля

(ІІ рівень сприйняття) створювали акцентні

об'єкти, а ІІІ рівнем була фонова забудова.

Фонову забудову можна поділити на капітальну і

некапітальну (в основному, традиційну). Друга,

зазвичай, має цінність як поєднання традиційних

Каток під час улаштування мостової. 1910-ті роки

об'єктів, які формують мальовничі фронти [28].

(із колекції Юрія Тютюшкіна)

В ядрі центрального району, згідно з

дослідженнями Оксани Кецко, переважає фонова

обладнане водопроводом, освітленням, теле-

забудова, «на периферії центру, навпаки,

фоном, а також трамвайним сполученням» [52].

некапітальна традиційна. Якщо до середини ХІХ

Протягом 1900-х – 1910-х років, як зазначає

ст., в основному, було два рівні сприйняття

Оксана Кецко, місто територіально суттєво

забудови міста – домінанти і фон, то до кінця XIX

розширюється. Його населення з передмістями

ст. на перше місце за значенням виходять об'єкти

становить 100 тис. мешканців [28]. Цікавим

ІІ рівня – акценти. Розташовувалися акцентні

джерелом вивчення архітектурного ландшафту

об'єкти зазвичай на кутах кварталів або в їх

міста є план Єлисаветграда, складений міським

середині і виділялися серед фонової забудови

землеміром

П. Рябковим

у

1913

році.

більшим масштабом, більш високим рівнем

«Планувальна структура міста, показана на

акцентування (башти, куполи, кутові еркери).

плані, збереглася до нашого часу. План свідчить,

Більшість акцентних об'єктів становили численні

що територія міста розрослася до залізничної

банки, готелі, театри, будинки аристократії і

лінії на північ, де розмістилися товарна станція, крупної буржуазії. Велику архітектурно-художню

військовий лазарет, казенний кінний завод,

цінність мають добре збережені малі архітектурні

казарми обозного батальйону. На північ від цього

форми кінця XIX – початку XX ст. – козирки,

району повинна була розміщуватися робоча

ворота, огорожі, дорожні та тротуарні покриття.

слобідка – 4 ряди кварталів, що утворюють

Вони можуть служити своєрідними еталонами

ділянку з регулярним плануванням вулиць. Їх

для міст, де такі елементи міського середовища

напрямок

збігався

з

напрямком

вулиць

вже втрачені» [28].

центральної частини міста. На схід від робочої

Розвиток економіки в кінці XIX – початку XX ст.

слобідки

розмістилася

система

цвинтарів:

зумовив піднесення промислової архітектури, яка

Ковалівський,

лютеранський,

єврейський,

також має велику історичну та архітектурну

католицький, магометанський. Православний

цінність і добре збереглася: корпуси заводу

Биковський цвинтар знаходився на північний

«Червона зірка», пивзаводу, лікеро-горілчаного

захід від фортеці, у цвинтарному яру. Можна

заводу, колишніх млинів, залізничних мостів,

зробити висновок про те, що задовільне для

віадуків, депо, складів тощо. Підприємства

здоров’я людей міське середовище намагалися

виносилися на міські околиці, що слід уважати

створити

не

тільки

шляхом

благоустрою

значним

досягненням

містобудівної

епохи,

території,

а

й

архітектурно-планувальними

оскільки

в

майбутньому

створювалися

засобами – виносом цвинтарів, шкідливих

можливості для розширення виробничих площ

виробництв за межу міста. Крім робочої слобідки

[28].

у північній частині міста нові дачні та робітничі

Єлисаветград у перше двадцятиріччя

селища з’явилися у його південно-західній

XX століття. У повному географічному описі

частині» [28].

країни під редакцією Семенова-Тяншанського

Селище Балка також отримало регульоване

йдеться: «У Єлисаветграді налічується за

планування. Важливий компонент плану 1913

переписом 1897 року близько 61,5 тис. жителів, у

року – великий район напівдачних кварталів

т.ч. близько 36 тис. православних і близько

південніше

Пермського

мікрорайону,

між

24 тис. іудеїв. У місті 10 православних храмів, в

фортецею, річкою Сугоклея та міським садом.

т.ч. 6-престольний Успенський собор. Є міська і

Ключовим елементом композиції району, на

земська лікарні, близько 40 навчальних закладів.

думку Оксани Кецко,

була площа для народних

Торгових підприємств налічується в місті

веселощів та ігор і прилеглий до неї з півдня

близько 525. Крім того, в Єлисаветграді

циклодром. Гадаю, що не слід применшувати

збираються 4 ярмарки. Фабрик і заводів

роль фортеці св. Єлисавети у формуванні

архітектурного ландшафту

налічується понад 200 з виробництвом товарів на

як Пермського, так і

Новоолексіївки.

суму понад 6,5 млн. руб. Місто відрізняється

Основна частина промислових підприємств

значним благоустроєм, має широкі бруковані

концентрувалася в західній частині міста, на

вулиці, бульвар із тополь і білих акацій, правому березі річки Інгул, на північ від Бикова –

цегляний,

пивоварний

заводи,

невеликі

~ 6 ~

промислові підприємства, ярмаркові площі –

У 1931 році почала давати вугілля шахта

становила значну частину території міста

«Піонер». Біля шахти виросло одне з найбільших

і розташовувалася на північ від житлових

у місті робочих селищ – Нова Балашівка. «Завод

кварталів центральної частини міста [28].

«Червона зірка» у довоєнний період було

Цікавим, на думку Оксани Кецко, видається

реконструйовано та розширено, на ньому

функціональне насичення центральної частини

працювало понад 12 тисяч робітників і

міста.

Основна

адміністративна

функція

службовців. Основна їх маса з сім’ями осідала в

концентрувалася в районі вулиці Великої

селищі Новомиколаївка, яке збільшило свою

Перспективної (міська дума, Міський громадський

територію вдвічі, а також у новому селищі

банк, Міська поліцейська управа, відділення

Некрасівка. Були розбиті паралельно річці Біанці

банку тощо) та на сусідніх з нею вулицях: Гоголя і

Успенська

(поштово

нові вулиці і квартали в селищі Балка. Виросли

-телеграфна

контора,

міщанська

управа,

товариство

взаємного

нові квартали в селищах Кущівка, Новоолексіївка.

кредитування), Пашутінська (1

Колишнє селище Балашівка злилося з містом і

-а поліцейська

частина,

розшукове

відділення,

повітове

органічно увійшло в його планувальну структуру.

поліцейське управління, біржа), В. Пермська

Період конструктивізму представлений у міській

(окружний суд). Місце концентрації культурного

архітектурі переважно комплексом житлових

життя – Театральна площа (зимовий і літній

будинків у кварталі між вулицями К. Маркса (Вел.

театри, Офіцерське зібрання), вул. Дворцова

Перспективна), Володарського (Олександрів-

(театри «Казка», «Ілюзія», «Зірка», Громадське

ська, Тарковського), Береславською (Єгорова),

зібрання, Дворянське зібрання, товариство

проспектом Комуністичним (проспект Сталіна,

«Опора» та бібліотека). Навчальні заклади

Студентський бульвар)» [28].

переважно були зосереджені в районі вулиці

На 1 січня 1933 року в Зінов’євську мешкало

Петрівської (жіноча гімназія, чоловіча гімназія, дві

83638 жителів [15]. Це було доволі «зелене»

жіночі приватні гімназії, кавалерійське училище,

місто, його бульвари, сквери та парки займали

земське реальне училище, ремісничо-грамотне

площу в 90 га. Бульварів налічувалося 10,

училище. Готелі також розташовувалися в

скверів – два, а також чотири парки та один

міському ядрі: «Гранд-Готель», готель Коваленка,

міський сад. Бульвари, всі як один засновані до

«Північний» (на вулиці Дворцовій), «Росія»,

1917 року, наприкінці 1920-х років отримали

«Петербурзький», «Європейський», «Пасаж» (на

досить гучні назви: «Червоної гвардії» (колишній

вулиці

Великій

Перспективній).

На

Міський бульвар на розі вулиць Маркса та

Бобринецькому шосе розмістилися дачі буржуа

Леніна), ім. Воровського та Театральний (біля

і чиновників: Емануеля, Гінзбурга, Зерцалова,

театру

ім.

Шевченка

–

Заславського та ін. Міський сад служив головним

сучасний

театр

місцем відпочинку населення

ім. М. Кропивницького), ім. Будьонного та ім.

[28].

Радянський період.

Леніна (біля кавалерійської школи), ім. Шевченка

У 1925 році, як

стверджує

(вул. Шевченка), сквер «Пахар» (біля Ковалів-

С. Шевченко [74] (у 1926 році за

версією О.

ського мосту) тощо. На утримання парків, скверів

Кецко [28]) на колишньому плацу

встановлено пам’ятник В.

та бульварів місто в 1931 році витратило понад

Леніну

(скульптор

М.

20 тис. крб., не маючи з них жодного карбованця

Манізер,

архітектор

С. Чернишов),

а

Дворцовий бульвар було перейменовано на

прибутку.

Місця

дозвілля

та

відпочинку

Бульвар імені Леніна.

обслуговували 53 робітники та службовці,

отримуючи в середньому лише по 33 крб.

У кінці 1920-х років на вільній території, поруч

щомісячної зарплатні [16].

із залізничним мостом, швидкими темпами

велося

будівництво

Зінов’євської

районної

електростанції, з 1934 р. – Кіровської (КРЕС).

1 травня 1930 року її було здано в експлуатацію.

Комплекс КРЕС, що містив головний корпус,

греблю на р. Інгул і низку інших об'єктів, є цінною

пам'яткою промислової архітектури [28; 32].

Центральна частина міста у 1920-х – 1940-х рр.

На передньому плані – квартал «5/5»

Зінов’євська районна електростанція, 1934 (ДАКО)

(фото 1942 р. [31])

~ 7 ~

Фундамент

промисловості

міста

був

Зміни у соціально-економічній інфраструктурі

закладений ще до 1917 року, тож змін щодо

міста не могли не позначитися на його

росту промислового потенціалу міста та його

архітектурному ландшафті, який все більше став

номенклатури в наступні роки майже не

набувати ознак урбанізованого середовища.

спостерігалося, навпаки, лише відбудовували

Отже, основні напрями розвитку архітектурного

ландшафту нашого міста в кінці ХІХ –

і відновлювали в роки НЕПу поруйноване

першій

половині ХХ століття в цілому співпадали

революцією. Вагому частку у виробництві

з тенденціями розвитку інших міст України.

займала

харчова

промисловість.

Зокрема, Німецька окупація та дії партійних і радянських

у Зінов’євську працювали 4 державні млини

органів напередодні й після окупації завдали місту

(№№ 8, 10, 50, 61) – їх свого часу відібрали великих матеріальних збитків. Було зруйновано

у приватних власників, а також цукеркова

кілька десятків фабрик і заводів, громадських та

фабрика, маслозавод № 12, винокурня № 21,

житлових будівель. Однак слід зазначити, що

спиртогорілчаний завод, пивоварня, канатна

руйнувань у місті було значно менше, ніж в інших

фабрика, швейна фабрика тощо [46]. Всі вони

великих

містах.

Усе

ж

втрата

будівель

теж були націоналізовані.

Дворянського зібрання, готелю «Петербурзький»,

На швейній фабриці було задіяно 44

понад десяти інших будівель XVIII – XIX століть у

8

центрі міста, трамвайного господарства та низки

працюючих, на шахті «Піонер» – 266, на машино-

інших об’єктів непоправна [31].

будівному заводі «Червоний Жовтень» – 241, на

Найбільших руйнувань промисловість міста

гудзиковій фабриці – 234, на чавунно-ливарному

зазнала в 1941 році від підрозділів НКВС. Як

заводі «Більшовик» – 147 робітників та

зазначається в дослідженні Івана Петренка, «за

службовців. Найбільшим півдприємством міста

підрахунками Кіровоградської міської управи,

був завод «Червона Зоря» – колишня власність

руйнування промисловості сягало 40%. Під час

братів Ельворті. Згодом утвердилася дещо

окупації

здійснювалися

спроби

налагодити

видозмінена назва: «Червона зірка». На 1 січня

діяльність промислових об’єктів. На кінець грудня

1934 року на заводі працювали 4653 робітники,

1941 року в Кіровограді відновило роботу

440

інженерно

21

промислове

підприємство.

Всі

вони

-технічних

працівників,

355

службовців, незначна кількість

підпорядковувалися промисловому відділу міської

обслуговуючого

управи. Поряд з ними запрацювали 27 дрібних

персоналу. Загальна кількість працюючих тоді

майстерень, де було 370 робітників. Як і в

становила 5948 осіб [46].

радянські часи, великим підприємствам у роки

Не можу не погодитися із Іваном Петренком,

німецької окупації теж доводили плани. Їх вони до

у тому, що «за видимістю благополуччя, адже

кінця 1941 року виконали на 100,3%, а продукції

в м. Зінов’євську в 1932 – 1933 роках працювали

випустили майже на 2,4 млн. крб. На літо 1942 р.

заводи, фабрики і майстерні, школи і дитсадки,

в одну зміну працювали деякі вцілілі цехи заводу

водогін і електростанції, а вулицями міста бігав

«Червона зірка». До роботи стали 528 робітників

трамвай, насправді жителі переживали трагедію,

та інженерів. За короткий час на заводі для

що торкнулася майже всіх містян: вони

потреб гітлерівського війська налагодили випуск

неймовірно голодували, багато з них помирали

малих та великих лопат, як підборних, так

від голодного виснаження та набутих від

і штикових, встигли випустити 126 тис. сап,

відновили випуск запасних частин до сівалок

хронічного недоїдання хвороб

[46].

і жниварок, механічних млинів, цукроварень,

Після певного скорочення населення міста розпочали виготовляти вила та граблі. Загалом на

у середині 1930-х років воно поступово

кінець червня 1942 року завод випустив продукції

відновлюється і починає зростати. У січні на 3 млн. крб.» [47].

1939 року населення Кіровограда становило

У 1943 році завод було передано одному з

100392 жителів [51]. Таке значне збільшення

потужних німецьких підприємств, і він почав

кількості населення можна пояснити потужним

успішну діяльність із виробництва значних обсягів

розвитком

промисловості,

передусім

–

сільськогосподарської та військової техніки із

сільськогосподарського

машинобудування

та

застосуванням, зокрема, і прогресивних німецьких

вугледобувної галузі.

технологій [7].

Новий корпус заводу «Червона зірка», 1932

Один із корпусів заводу «Червона зірка», 1944

(із фондів ДАКО)

(з фондів ЦДАКФД [69])

~ 8 ~

Після війни місто швидко відновлюється. Вже

на початку 1950-х років були відремонтовані всі

пошкоджені будівлі, ліквідовані руїни. Почалося

будівництво двоповерхових будівель у районах

вул. Луначарського і селища ім. Шолохова

(пізніше – Миру). Окремі малоповерхові житлові

й громадські будівлі споруджувалися на всій

території міста.

У кінці 1940-х – на початку 1950-х років

споруджуються три-, чотири-, п’ятиповерхові

будинки на вул. К. Маркса. Їх архітектура,

вирішена у формах стилю радянської класики,

відображає пафос перемоги над нацизмом і

мирне творче будівництво. Особливо цікавими є

житлові будівлі на розі вулиць К.

Маркса і

Кілька будівель на розі вулиць К.Маркса та Т.Шевченка, Т. Шевченка (архітектор – Б. Байтін) [28].

1941 (з архіву Рейберт.інфо). У верхній частині

У середині 1930-х років сформувалися

фотографії вул. К.Маркса переходить до пл. Кірова.

мікрорайони міста, більшість яких існують

і сьогодні (с. 51): Балка, Биковський, Ковалівка, Кущівка,

Некрасівка,

Нова

Балашівка,

Новомиколаївка (Червонозорівка), Новоолексіївка,

Пермський, Стара Балашівка, Центр.

У середині 1955 року у складі міста з’явилися

Арнаутівка, Никанорівка та Масляниківка, але

остаточно і повністю вони були інтегровані до

міської соціальної інфраструктури лише в кінці

1950-х років.

Слід зазначити, що архітектурно-планувальна

структура Єлисаветграда, сформована на початку

ХХ століття, повністю збереглася до кінця 1950-х

років. А загалом у нашому місті об’єктів

старовинної архітектури є стільки, скільки їх не має

більшість інших міст країни. Про це пишуть

фахівці: «Якщо в більшості інші історичні міста

єдиномасштабну

міську

тканину

зберегли

фрагментарно, то Кіровоград зумів зберегти цю

єдність масштабу аж до нашого часу, що разом із

Будівлі на розі вулиць В.Перспективна та

високою збереженістю архітектурних деталей,

Преображенська, 1944. З фондів ЦДКФФА [69].

малих форм та елементів благоустрою робить

На місці будівель у центрі та ліворуч –

місто унікальним у цьому аспекті [28]».

центральний сквер

Будинки на розі

вул. Шевченка та

К. Маркса, сер.

1950-х рр. (із кол.

Ю. Тютюшкіна)

~ 9 ~

Укладання асфальту на вул. Гоголя, сер. 1950

-х рр.

(фото із газ. «Кіровоградська правда»)

Єлисаветградські мотиви

архітектурного ландшафту

(фото Ігоря Демчука)

Частина Ковалівки та Центру, 1946 (фотограф Чехов)

~ 10 ~

Архітектори нашого міста (кінець ХІХ – 50-ті

поширилися і на територію інших мікрорайонів під

роки ХХ століття). Нині загальновідомими є

час суцільної електрифікації на початку 1910-х –

роботи єлисаветградського архітектора Якова

середині 1920-х років.

Паученка, які власне й формують неповторний

Криниці будувалися як на території приватних

історичний

ансамбль

центру

сучасного

осель, так і в громадських місцях. До кінця 1950-х

Кропивницького. Але в Єлисаветграді працювали

років вони були основним джерелом постачання

також інші архітектори. За період з 1893 по 1914

води для мешканців Кущівки, Старої Балашівки,

роки, за матеріалами дослідження А. Надєждіна,

Масляниківки, Арнаутівки та більшої частини

це були: Олександр Лішневський (1895-1901), Іван

Балки.

Кішкін (1903-1904), Павло Барташевич (1904-1906),

Водорозбірні будки – об’єкти, де продавалася

Дмитро Вальтер (1906-1907), Кость Шестовський

питна вода, до 1893 року споруджувалися на

(1907-1909), Матвій Морозов (1909-1911), Петро

місцях громадських криниць, а потім – на місцях

Федоровський (01.02.1911-10.01.1913). Окрім того,

водорозбірних колонок, із яких до початку 1950-х

на

посаді

техніків

працювали

архітектори

років отримувала воду більшість мешканців

В. Федоров,

М. Бузько,

І. Дубовицький,

Центру,

Бикового,

Новоолексіївки,

Новоми-

І. Серпинокій, К. Рудьковський, І. Ренуха, на посаді

колаївки,

Некрасівки,

Нової

Балашівки

та

архітекторів - І. Харитонов, Г. Межеровський, на

Ковалівки.

посаді креслярів – І. Нагорний, П. Кісєльов [43].

Керосинові будки – місця продажу керосину, Слід також зазначити, що, за версією В. Поліщука,

який

до

початку

1960-х

років

широко

у червні 1910 року М. Морозова на посаді

використовувався населенням для приготування

головного архітектора змінив Г. Пещанський [49,

їжі на керогазах та для інших господарчих потреб.

с. 37]. У березні 1914 року на посаду другого

Караульні будки – споруди, як правило,

міського архітектора був запрошений Ю. Штідт. На

дерев’яні, на військових та інших важливих

початку 1914 року доля привела у наше місто

об’єктах.

відомого київського цивільного інженера Миколу

Фонтани – споруди зі струмком води, що

Яскевича, який отримав посаду міського інженера,

витікає під природним або штучним тиском. Краса

проте наприкінці того ж року губернатор звільнив

струмів води, що підіймаються вгору або падають

його з роботи як політично неблагонадійного.

донизу, зазвичай збагачується пластичними

Газета «Голос Юга» у номері за 25 лютого 1917

формами, скульптурними композиціями, а також

року повідомляла про міського архітектора

підсвічуванням у вечірній час. Оздоблення

П. Віньковського та його помічників Я. Берненка та

відзначається

стильовою

спрямованістю

А. Фастовського. У документах тих часів також

архітектури різних народів і часів [65]. Перший

знаходимо прізвища архітекторів Серпинського та

фонтан у Єлисаветграді відкрили у 1893 році.

Дубровінського [49, с. 36].

З того часу до середини 1950-х років у місті було

У 1939 – 1945 роках, зокрема і під час окупації,

збудовано понад тридцять фонтанів. Усі вони

архітектором

працював

Андрій

Сидоренко

були скульптурними. Період з кінця 1890-х до

[Неатриб. місто, с. 12-13]. Після Другої Світової

кінця 1910-х років характеризується викорис-

війни до кінця 1950-х років міськими архітекторами

танням стилю «модерн», 1920-х – 1940-х років –

Кіровограда були Ізраїль Лернер, Борис Байтін,

застосуванням засобів стилю конструктивізму. Із

Андрій

Сидоренко,

Станіслав

Дубицький,

кінця

1940-х

до

середини

1950-х

років

Олександр Возний, Лідія Крейтор та ін. [49, с. 38].

спостерігається масове спорудження скульп-

Малі архітектурні форми. Споруди малих

турних фонтанів переважно у стилі пізнього

архітектурних форм у місті були представлені

класицизму з елементами ампіру, нерідко із

переважно павільйонами, ларьками, кіосками,

використанням елементів конструктивізму.

трансформаторними

підстанціями,

криницями,

Вуличні вази і вазони виготовлялися із граніту

водорозбірними будками, керосиновими будками,

або мармуру, рідше – із бетону. Перші такі

фонтанами та дошками пошани.

споруди зявилися на початку ХХ століття в

Павільйони будувалися, як правило, у центрі

Театральному сквері та на Дворцовому бульварі. У

та в парках і скверах інших мікрорайонів. Це були

1930-х – 1950-х роках були встановлені на площі

буфети, кафе, клуби тощо.

Кірова, у всіх парках та на території будинку

Ларьки розташовувалися в людних місцях

відпочинку.

усіх мікрорайонів. Найбільша їхня кількість була

Об’єкти

монументальної

скульптури

на центральному ринку, Ярмарковій площі виготовлялися переважно з металу або мармуру,

(до кінця 1940-х років) та на Базарній площі а декоративної – із бетону та інших матеріалів.

(до пожежі 1943 року). У ларьках продавали овочі,

У першій половині ХХ століття відомі факти

фрукти, рибу, м'ясо та деякі інші товари.

відкриття

пам’ятників:

Григоровичу

–

на

Кіоски набули поширення у кінці 1930-х років.

Петропавлівському цвинтарі у 1892 році, Леніну –

Вони були переважно газетно

на бульварі ім. Леніна в 1926 році, Кірову –

-журнальними,

на

книжковими та продовольчими (солодощі, напої).

однойменній площі в 1936 році, Сталіну – біля

Будинку офіцерів на вул. Шевченка в 1949 році та

Найбільша кількість кіосків розташовувалася на

на території сільськогосподарської виставки

центральних вулицях (К. Маркса та В. Леніна) та в

у 1955 році, Леніну і Сталіну біля педагогічного

людних місцях, переважно в парках і скверах,

інституту в 1949 році, воїнам Червоної армії –

інших мікрорайонів.

у сквері ім. Воровського біля театру в 1944 році, Трансформаторні

підстанції

у

вигляді

Павліку Морозову – в однойменному сквері в кінці

металевих та цегляних будок та сараїв з’явилися

1940-х років, Шевченку – на однойменному

в кінці 1890-х років на центральних вулицях як

бульварі в 1951 році, Хмельницькому

–

об’єкти трамвайного господарства та поступово

в центральному сквері у 1953 році з перенесенням

у 1955 році до нового центрального скверу. Крім

~ 11 ~

цього, було кілька парних статуй: Ленін із

а також у громадських місцях – переважно

Сталіним та Ленін із Горьким у парку ім. Леніна, в парках, скверах і на майданах. Метою створення

Ленін зі Сталіним та Сталін із академіком

дощок пошани було сприяння підвищенню

Лисенком на території сільськогосподарської

продуктивності виробництва та впровадження

виставки.

нематеріальних форм заохочення працівників.

Декоративна та монументально-декора-

Більшість дощок пошани була сконструйована

тивна скульптура була представлена переважно

у стилі радянського ампіру з використанням

статуями піонерів, комсомольців, робітників,

монументальної скульптури: статуй, бюстів або

спортсменів, а також тварин у парках і скверах, барельєфів

Сталіна

та

рідше

–

Леніна.

піонерських таборах та на Новомиколаївському

У Кіровограді дошки пошани відкривалися

пляжі.

протягом 1940-х – 1950-х років на площі Кірова, Дошки пошани – агітаційно-пропагандист-

у сквері на вул. Леніна, у парку ім. Леніна,

ський винахід радянської влади, що являли собою

Міському саду, парку ім. Крючкова, сквері

стенди з іменами і світлинами передовиків

ім. Павліка Морозова, на території сільсько-

виробництва. Ці стенди, зазвичай, розташовували

господарської виставки, біля прохідних заводів

біля прохідної або у вестибюлі підприємства, «Червона зірка» і «Профінтерн» та інших місцях.

Павільйони початку ХХ століття (із колекції Віктора Петракова) Кіоск біля автостанції на розі вул. К. Маркса та Я. Томпа, 1951

Павільйон на розі вул. В. Перспективної та

(із кол. Ю. тютюшкіна)

Дворцової, 1942 [31]

Трансформаторна підстанція на вул. Вел. Перспективній

біля кінотеатру «Сивашець», січень 1944 р. []

Ларьки на центральному ринку, 1942 [31]

Трансформаторна будка на вул. К. Маркса, 1944 [31]

~ 12 ~

Павільйон біля

ресторану на площі

Великій (ім. Кірова)

з боку вул.

Московської

(Дзержинського),

1941 [31]

Кіоски біля входу до парку ім. Леніна, перша половина 1950-х років (із фондів ДАКО) Кар

аульна будка біля військового аеродрому на розі

ву

лиць Короленка та Наливайка (Колгоспної), 1942

(із колекції А. Морозова)

Овочевий ларьок (ліворуч)

та кіоск «Газ-вода» біля

Поштамту, сер. 1950-х рр.

(із колекції Ю. Тютюшкіна)

Один із павільйонів на

сільськогосподарській

~ 13 ~

виставці, 1955 (із колекції

Ігоря Світецького)

Світлини із колекції

Юрія Тютюшкіна

Громадянка на тлі

водорозбірної будки,

поч. 1950-х рр.

У парку ім. Леніна,

поч. 1950-х рр.

Театральний сквер,

кін. 1920-х рр.

(із колекції галереї

«Єлисаветград»)

Новомиколаївський

пляж,

сер. 1950-х рр.

Дошка пошани в одному

з парків, поч. 1950-х рр.

(із фондів ДАКО)

Дошка пошани

на вул. Леніна,

сер. 1950-х рр. (із колекції

Юрія Тютюшкіна)

Перший міський фонтан (із колекції В. Петракова) Фонтан у парку ім. Леніна, 1949 (із колекції Ю. Тютюшкіна)

~ 14 ~

МІСЬКИЙ ГРОМАДСЬКИЙ ТРАНСПОРТ

З середини 90-х років ХІХ століття до кінця

Дрожки – легкий двомісний екіпаж з ресорами

50-х років ХХ століття на вулицях нашого міста

і кузовом, що міг опускатися. Для їзди на довгі

використовувалися різні види транспорту, зокрема

відстані не використовувалася. Це був переважно

велосипеди й мотоцикли, проте найпоширенішими

міський екіпаж.

були гужовий транспорт, трамвай та автобус.

Гужовий транспорт. До кінця ХІХ століття

єдиним видом пасажирського транспорту в місті

був гужовий. У першому двадцятиріччі ХХ століття

він також потужно використовувався, хоча

поступово витіснявся електро- та автомобільним

транспортом. Кінні екіпажі використовувалися

різних форм: коляски декількох видів, брички та

дрожки.

Коляски – досить прості і легкі екіпажі. На

відміну від карет кузов у них був відкритий, але з

відкидним верхом. Коляски зазвичай запрягалися

парою або трійкою коней.

Дрожки [70]

Лінійка - міський або приміський багатомісний

екіпаж з лавками по обидва боки, розділені

перегородкою. Пасажири сиділи боком у напрямку

руху, спиною один до одного. Рейсові міські

лінійки забезпечувалися навісом від дощу.

Коляска [

70]

Різновидом коляски було ландо – легкий

чотиримісний візок із дахом, що відкривався.

Пасажирські сидіння були розташовані в два ряди

обличчям один до одного [70].

Ландо з розкладеним і складеним дахом [70]

Лінійка [70]

Бричка

–

чотириколісний

візок

для

перевезення пасажирів. Кузов міг бути як

Трамвайний парк. Рішення про будівництво

відкритим, так і закритим і кріпився на двох

у Єлисаветграді електричного трамваю було

еліптичних ресорах. Верх робили шкіряним,

прийнято у 1889 році, але організаційний процес

плетеним або дерев'яним, іноді його утеплювали;

з різних причин затягнувся. Закладка машинного

були моделі і без верху. У бричку запрягали

приміщення відбулася 10 листопада 1896 року.

одного або пару коней. Кучер міг сидіти на козлах

Роботи проводилися досить швидкими темпами,

або поруч з пасажиром.

і вже 13 липня 1897 року о 16 годині від щойно

відкритого приміщення станції на вулиці Великій

Пермській (тепер там розташовані факультет

фізичного

виховання

Центральноукраїнського

державного педагогічного університету ім. В. Вин-

ниченка та стадіон) відійшов перший вагон

електротрамваю. В урочистостях із нагоди

визначної для міста події взяли участь, крім

місцевої влади і духівництва, представники

київського

купця

1-ї

гільдії

Л. Бродського,

який

фінансував

будівництво,

керуючий

роботами німецький фахівець Гольст та Федір

Бричка [70]

Пироцький [41].

~ 15 ~

Перша лінія, як зазначає Юрій Матівос,

дві причіпні платформи [41].

починалася від залізничного вокзалу, проходила

У 1901 році в депо налічувалося 22 моторних

через центр міста і закінчувалася біля пивзаводу

і 3 причіпні вагони, які до того часу вже перевезли

на вул. Великій Пермській. Згодом вона була

2045,8 тисячі пасажирів [33]. Для потреб

продовжена до міського саду. Уся лінія була

трамвайного парку було побудовано другу чергу

одноколійна, протяжністю вісім кілометрів. На ній

міської електростанції. Автором проекту її був

було обладнано дев’ять зупинок-роз’їздів: біля

талановитий міський інженер Євген Тамм (батько

лікарні св. Ганни, біля Палацу (кавалерійське

лауреата Нобелівської премії Ігоря Тамма).

училище), біля фотоательє Харлаба на вул.

Розміщувалася

вона

поблизу

Макіївського

Дворцовій, навпроти Міської управи на вул.

бульвару (сучасна площа Б. Хмельницького, на

Великій Перспективній, біля «Пасажу», навпроти

тому місці тепер міститься 14-поверховий

трамвайного депо (біля окружного суду) на вул.

будинок. Електростанція обслуговувала пере-

Великій

Пермській,

неподалік

Фортечного

важно трамвай. Існувала вона до серпня 1941

провулку, на вулиці Садовій, кінцева – «Міський

року, коли перед окупацією міста гітлерівцями, за

сад» [41].

наказом керівництва міському компартії, виданого

згідно з директивою ЦК КП(б)У, була повністю

знищена, після війни не відбудовувалася [41].

Наявність трамваю «благотворно вплинула

на вирішення транспортних проблем міста, що

бурхливо розвивалося, забезпечивши швидкий,

зручний і відносно дешевий зв'язок робітничих та

індустріальних околиць з діловим центром,

житлових районів з навчальними закладами,

культурними установами, магазинами, дачами.

Під час революційних подій рух трамваю

припинився 8 січня 1918 року, а відновився

1 травня 1922 року. У тому ж році на вулиці Гоголя

зношені колії були замінені новими. У 1928 році

від бульвару ім. Леніна навпроти колишнього

кавалерійського училища на вул. Орджонікідзе

Тр амвай фірми «Гербрандт» (рис. В. Параскеви)

проклали заплановану ще до війни гілку на

Новомиколаївку

«Кіншкола

–

Кооптах»,

У 1900-ті роки будується ще одна лінія від

у 1934 році – вантажну колію з вулиці Гоголя по

вокзалу до Кущівки по вулицях Бульварній,

Володарського (Тарковського) до хлібозаводу на

Гоголя,

Успенській,

Олександрівській,

вулиці Шевченка» [41].

Преображенській, Кримській. Ця лінія з'єднала

У середині 1920-х років трамвайне депо мало

південно-східну слободу Кущівку з північно-

10 вагонів, які курсували двома маршрутами:

західним

промисловим

районом

(заводи

«Вокзал – Пивзавод» та «Вокзал – Кущівка».

Шкловського, Яскульського, Кеслера) [41].

На початку 1930-х

років, як зазначає

Юрій Матівос, було

придбано 11 вагонів,

а згодом – ще кілька

нових, що дозволило

списати старі німець-

кі. У 1940 році довжи-

на трамвайних колій

становила 16,2 кіло-

метра, у депо було 29

вагонів, діяли тягова

підстанція та трам-

вайний парк.

Трамвай фірми «Гербрандт», 1897 (рис. В. Параскеви)

Функціонували

чотири

маршрути:

Трамвайному

господарству,

за

даними

«Вокзал – Пивзавод», «Пивзавод – Міський сад»,

Володимира Параскеви, належало п’ять закритих

«Вокзал – Кущівка», «Вулиця Леніна –

і

три

відкритих

вагонів

німецької

фірми

Птахофабрика». Три з них мали лише одну колію,

«Гербрандт», три причіпні вагони, що надійшли тому на зупинках були обладнані роз'їзди [41].

з Коломиї та місцевими спеціалістами були

«У 1930 році, – пише Іван Петренко, –

обладнані мотопарами, три причіпні вагони,

трамвайне господарство дещо реконструювали

придбані в інших містах [33]. Юрій Матівос пише

і розширили. Трамвай отримав у 1931 році понад

про п’ять закритих і стільки ж відкритих німецьких

164 тис. крб. чистого прибутку. За потреби на ці

вагонів, два причіпні закриті вагони коломенського

кошти можна було придбати 16 нових трамваїв та

заводу, три причіпні вагони фірми Яскульського та

деякі запчастини до них [46]».

~ 16 ~

Рис. із сайту «Міський електротранспорт»

~ 17 ~

Станом на 1 липня 1932 року в трамвайному

господарстві

працювали

277

робітників

і службовців, отримуючи середньомісячну

зарплат у в майже 115 крб. Трамвайна колія

ширин

ою в 1 м сягала 12,43 погонних

кілом

етри, над якими було протягнуто стільки ж

дротів. У депо налічувалося 27 моторних та

4 прич

епні вагони для пасажирів, а також

7 спец іальних вагонів, здатних перевезти

одночас но 20 тонн вантажів. Пасажирські

вагони в години найбільшого навантаження

вміщал

и до 90 пасажирів за наявності

23 сидячих місць, стоячих 26 (у моторних

вагонах ), та по 20 – у причепних. У місті діяли

2 тра

мвайні парки [46].

У 19 31 році трамваї працювали 363 дні по

19,7 годин на добу і перевезли понад 7,5 млн.

пасажирів. За 1 півріччя 1932 року трамваєм

скористалися 3 929 930 пасажирів, також за цей

період перевезли 485 тонн вантажів. У квітні

1931 року президія Зінов’ївської міськради

встановила такі тарифи на користування

трамваєм: за проїзд від броварні до пошти; від

пошти до вокзалу; від Кущівки до пошти; від

Укркіншколи до Кооптаху – 10 коп. По 2-х

дільницях колії – 15 коп. Для деяких категорій

громадян, як от робітників, службовців, усім

членам профспілок та їхнім родинам вартість

проїзду становила 7 коп, для учнів та

черв

оноармійців – 5 коп. [46].

У

1940 році був складений проект

розши

рення

трамвайної

мережі,

який

передб

ачав будівництво ліній до Кінної площі,

Балки

та Нової Балашівки. Реалізувати його не

встигли, але дещо було зроблено. За

Оголошення із газ. «Зінов’євський пролетар», 1929

спогадами Альберта Лук’яненка, як зазначає

(із кол. І. Світецького)

Юрій Т ютюшкін, на початку 1941 року на

Новоми колаївці

відкрили

лінію

на

вул. Аві аційній від школи № 3 до авіамістечка

(див. схему).

Питання про те, які саме марки трамваїв

надходили до міста, на сьогодні до кінця не

вивчене. На думку Володимира Параскеви [33],

11 вагонів, що надійшли з Харкова, були

списаними вагонами виробництва німецької

фірми МАН 1912 – 1917 років. Це пов’язано з

тим, що в середині 1920 років у великих містах

УРСР розпочалися роботи з розширення

відстані між рейками з 1 м до 1,5 м, тому

Зінов’євське депо могло отримати лише вагони,

що вж е були в експлуатації і стали

неприро дними для нових колій. Наше місто, як

пише д

ослідник, спираючись на спогади свого

дідуся, колишнього працівника трамвайного

депо,

не потрапило до генерального плану

розвитк

у трамвайного господарства УРСР, тому

роботи з

розширення

колії

тут

не

здійс

нювалися.

Схема ліній від вул. Леніна до Птахокомбінату та

~ 18 ~

Трамвай фірми МАН (рис. Володимира Параскеви)

авіамістечка станом на серпень 1941 року

(рис. Ю. Євстратьєва та А. Потєхіна)

Трамвай виробництва фірми МАН на вул. Колгоспній – фото Михайла Царьова, 19 37 (із колекції Юрія Тютюшкіна) Ті вагони, що надходили до міста або

вироблялися у міському депо в другій половині

1930-х – на початку 1940-х років, зовні були

схожими

на відому київську марку «2М»

1929 року, але, на думку Володимира Параскеви,

мали ходову частину переважно від МАН.

Саме такий трамвай ми бачимо на фото

1941 року.

Трамвай МАН із елементами 2М,

кінець 1930-х років

Трамвай на розі вулиць Орджонікідзе і Леніна, серпень 1941 року [31]

~ 19 ~

На початку серпня 1941 року під час відступу

відновила свою роботу (там працювало 310 робіт-

радянських військ було підірвано трамвайну

ників та інженерів, які, зробивши деякий ремонт, електростанцію на Озерній балці, частково

запустили в дію одну турбіну з трьох та два котли,

зруйновано трамвайне господарство [1]. Звітуючи

тож у серпні 1941 року електростанція виробила

до Кіровоградської міської управи про роботу

для міста 314,6 тисяч кіловат електроенергії) [47].

трамвайного депо в ІV кварталі 1941 року, його

Другу і третю турбіну вдалося налагодити лише за

керівник Матіс повідомив, що в період з 11 серпня

кілька місяців, але на повну потужність вони так і

по 1 вересня депо витратило на відновлення

не запрацювали.

трамвайної колії 6 тис. крб., 2,5 тис. крб. вклали в

Отже, місто періодично, особливо взимку,

ремонт електромережі та 7 тис крб. –

відчувало брак електроенергії. З метою її економії

на ремонт

вагонів [

міська управа вирішила призупинити роботу

11]. Тож улітку та на початку осені 1941

року трамваї рухалися по колії завдовжки 16 км

трамвайного депо на невизначений термін.

220 метрів, щодня на лінію виходили по 20 вагонів

Як виявилося – назавжди, бо радянська влада,

(з 28) і працювали вони по 14 годин на добу.

повернувшись до міста в 1944 році, відмовилася

Мешканці міста платили за проїзні квитки по 20

взагалі від трамвайного господарства. Величезні

коп. Потім рух трамваїв містом припинився, а

й вартісні матеріально-технічні об’єкти, створені

трамвайне депо «законсервували». 27 його

ще єлисаветградцями та поповнені й удоско-

працівників періодично ремонтували вагони та

налені жителями Зінов’євська й Кіровограда

обладнання

майстерень,

сподіваючись,

що

в кінці 20-х – 30-ті роки, були втрачені. Уцілілі

трамваї колись відновлять свою роботу [47

вагони з частиною механічного обладнання

].

Причина

призупинення

трамвайного

в 1945 році вирішили передати до Вінниці, але

сполучення в місті, як стверджує І. Петренко,

туди вони не потрапили через фінансові

доволі прозаїчна: для трамваїв елементарно не

проблеми з транспортуванням. Подальша їхня

вистачало електроенергії [47] – трамвайну

доля невідома [1].

електростанцію відновити не змогли, а міська

теплова електростанція впродовж всього періоду

На території

окупації сиділа на голодному паливному пайку і

виробити

достатній

її

обсяг

виявилася

трамвайного депо,

неспроможною. До того ж, її було пошкоджено

січень 1944 (із фондів

радянськими

військами

ЦДКФФА [69]).

під

час

відступу.

Незважаючи на те, що тікаючи з міста поспіхом, більшовикам не вдалося повністю вивести її з

ладу і вже 9 серпня, на п’ятий день окупації, вона

Цей трамвай простояв усю війну

на одному

місці біля входу до

бульвару ім.

Леніна (Ковалівський

парк), на кінцевій зупинці маршруту

«Вул. Леніна – Птахофабрика

(Новомиколаївка)».

За спогадами очевидців, у 1945 р.

його відтягли автомашиною до депо.

Подальша доля цього вагону,

як і доля іншого

обладнання депо,

невідома [31].

Автобусно-

~ 20 ~

таксомоторний парк. У 1944 – 1945 роках, за

ГЗА-651 – автобус капотного компонування з

спогадами мого дідуся Михайла Гончаренка та

дерев'яним каркасом кузова на шасі ГАЗ-51,

інших містян, спостерігалися епізодичні спроби

випускався на Горьківському заводі автобусів

підвезення людей із віддалених мікрорайонів до

(ГЗА) з 1949 року. У 1952 році його виробництво

центру та крупних підприємств на вантажівках, у

було передано на «Павловський автобусний

кузовах яких були встановлені дерев’яні лави для

завод», де він випускався під найменуванням

пасажирів. Перший міський автобусний маршрут

ПАЗ-651. В основі кузова був дерев'яний каркас із

(від залізничного вокзалу до пивзаводу) було

карпатського бука, на який навішували тонкостінні

відкрито у 1946 році. Згодом з’явилося ще шість

металеві листи. Для підвищення плавності ходу

маршрутів, які майже незмінно функціонували до

задні ресори автомобіля ГАЗ-51 були замінені

кінця 1950-х років.

більш м'якими, з гумовими наконечниками на

На маршрутах спочатку використовувалися

кінцях додаткових ресор і з чотирма гідравлічними

переважно автобуси ГАЗ-03-30 та ГЗА-651, а

також невелика кількість (до десяти) ЗІС

амортизаторами двосторонньої дії. У салоні

-154. На

початку

розміщувалися місця для 23 пасажирів, 19 з яких

1950-х років найбільш поширеною маркою

автобусів на вулицях Кіровограда стала ЗІС

могли їхати сидячи [

-155.

19].

ГАЗ-03-30 – автобус капотного компонування

створений на Горьківському автозаводі в 1933

році був розроблений і запущений в серію на шасі

«полуторки» (ГАЗ-АА). Після війни випуск ГАЗ-33-

03 відновили і пустили на регулярні міські

маршрути, але з припиненням виробництва

«полуторки» припинився і випуск автобуса.

ГЗА-651 (із приватної колекції)

ЗІС-154 – радянський автобус, який став

одним із перших післявоєнних серій автобусів ЗІС.

Міська 9,5-метрова модель ЗІС-154 місткістю 60

пасажирів (34 місця для сидіння), випускалася в

1946-1950 роках. Всього було виготовлено 1165

примірників. Був «клоном» (хоч і частково

переробленим) американського автобуса GM "old-

ГАЗ-03-30 [2]

look" transit bus моделі TDH-3610 з дизель-

ЗІС-16 – автобус, що відрізнявся відповідно

електричною установкою від моделей TDE-40xx.

до тодішньої автомобільної моди обтічною

Конструкція цього автобуса була передовою для

формою кузова, який і раніше був виконаний на

радянського автопрому: перший радянський

дерев'яному каркасі. Його виробництво було

серійний суцільнометалевий кузов вагонного типу.

тривало з 1938 року до серпня 1941 року. Автобус

Проте він мав деякі конструктивні недоліки

вміщував до 34 пасажирів (при 26 сидячих

(відсутність коробки передач, замість якої була

місцях).

спеціальна конструкція, яка часто виходила з

ладу та дизельний двигун, який видавав чорний

дим і псував одяг пасажирів, які стояли на

зупинці) [2].

ЗІС

-16 (рис. Е. Молчанова)

ЗІС-154 [2]

~ 21 ~

ЗІС-155 (з 26 червня 1956 року - ЗІЛ-155) –

шосе – Будинок відпочинку, Пров. Арнаутовський;

радянський автобус, масово випускався в 1949-57

на вул. Я. Томпа – Пивзавод, Пожежне депо; на

рр. і став заміною автобуса ЗІС-154. Він став

вул. К. Маркса – Автостанція, Центральна пошта

більш простим у виробництві, але менш містким

(біля

старого

центрального

скверу),

Вул.

(довжина – 8 метрів). У конструкції використову-

Шевченка; на вул. Шевченка – Будинок офіцерів;

валися елементи кузова ЗІС-154 і агрегати

на пров. Училищному – Парк ім. Леніна; на вул.

вантажівки ЗІС-150. Саме на ЗІС-155 був уперше

Щорса – Обласна лікарня (колишня лікарня св.

в радянському автопромі впроваджений гене-

Анни); на вул. Вигонній – Вокзал, вул.

ратор змінного струму. Автобус міг перевозити 50

Транспортна, Магазин № 9 і КРЕС.

пасажирів (28 сидячих місць). Двигун вантажівки

№ 2 Міський сад – вул. Куйбишева. Цей

ЗІС-124 потужністю 90 к.с. розганяв автобус

маршрут починався від центрального входу до

повною масою 9,9 т до 70 км/год. [2].

Міського

саду

та

закінчувався

неподалік

Автобуси марки ЗІС-155 (ЗІЛ-155) у 1950-х

птахофабрики на Новомиколаївці. Зупинки на

роках були основою Кіровоградського автобусного

цьому

маршруті:

на

вул.

Садовій

–

парку (їх кількість там доходила до 90%), але

Сільгоспвиставка, Вул. Прогонна, на вул.

поступово протягом 1958–1968 років вони були

Я. Томпа – Пожежне депо; на вул. К. Маркса –

витиснені ЛАЗами і ПАЗами.

Автостанція,

вул.

Гоголя

(біля

старого

центрального скверу, з 1959 р. – будівля обкому

КПУ), вул. Шевченка; на вул. Шевченка – Будинок

офіцерів; на вул. Орджонікідзе – Завод «Червона

зірка»; потім після проїзду через арку під

залізницею – Вул. Колгоспна; далі – по

вул. Ленінградській із зупинками: магазин № 26,

Вул. Леванєвського, Вул. Куйбишева.

№ 3 Кущівка – Аеропорт (Нова Балашівка).

Цей маршрут розпочинався на вул. Кримській на

п’ять кварталів далі від місця розташування

колишньої кінцевої зупинки трамваю. Зупинки: на

вул. Кримській – Дитячий садок № 1,

пров. Семенівський; на вул. К. Лібкнехта – Міська

лікарня № 3 (сучасна обласна дитяча лікарня),

Школа № 12; далі – поворот праворуч на

ЗІС-155 [2]

вул. К.Марксана та ліворуч на вул. Гоголя, на якій

були

зупинки

Центральна

пошта

і

Автобусно-таксомоторний парк у кінці

пров. Водостічний; потім по мосту через р. Інгул –

1940-х – середині 1960-х років знаходився за

на шляху до Нової Балашівки по вулицях

адресою вул. К. Маркса, 69 [56] – неподалік від

Глиняній, Урожайній та Обознівському провулку з

фортечних валів на розі вул. Сугоклеївської, на

зупинками: МТС, Олійно-жировий комбінат. Далі –

місці сучасного готелю «Турист».

по вул. 2-гій Шахтарській (Терешкової): Вул. 2-га

Автостанція до 1962 року розташовувалася

Шахтарська, Магазин № 91, Поворот. Потім

навпроти обласного суду (на цьому місці нині –

автобус їхав по вул. Виконкомівській (Степняка-

спортивна школа та сквер на набережній Інгулу).

Кравчинського) з зупинкою Райвиконком до

Про це свідчить назва зупинки «Автостанція»

кінцевої зупики Аеропорт. На зворотньому шляху

кількох маршрутів міського автобусу. Проте слід

автобус прямував до зупинки Поворот, повертав

зазначити, що в довіднику за 1958 рік [56] (із

ліворуч по вул. 2-гій Шахтарській, діставався до

колекції Ю. Тютюшкіна) адреса автобусної станції

кукурудзяного заводу, роблячи по дорозі дві

подається інша – пров. Соборний (Центральний).

зупинки (Артіль «Хімік» та Маслосирдвір), а вже

Із цього, на мою думку, можна припустити: або

потім їхав до центру і далі – на Кущівку.

частина рейсів здійснювалася з провулку

№ 4 Новоолексіївка – Новомиколаївка. Цей

Соборного, а інша частина – вул. К. Маркса, 69, маршрут починався на Межовому бульварі і

або ж на провулку Соборному було розташоване

проходив по вул. Ушакова з такими зупинками:

агентство автостанції з автобусними касами. Втім,

Вул. Дачна, Вул. Карусельна, Міська лікарня № 1,

важко уявити, що на цьому провулку реально

Меблева фабрика (на цьому місці сьогодні –

розмістити навіть десяток автобусів.

супермаркет «Копілка» та кінотеатр «Портал»); на

На початку 1958 року в місті налічувалося сім

вул. К. Маркса – Автостанція (навпроти облсуду), автобусних маршрутів, середній інтервал руху на

Вул. Гоголя (біля старого центрального скверу, а

яких становив 20 хвилин:

з 1959 р. – обкому КПУ), вул. Шевченка; на вул.

№ 1 Масляниківка – КРЕС. Спочатку маршрут

Шевченка

–

Будинок

офіцерів;

на

вул.

розпочинався біля пивзаводу, а після приєднання

Орджонікідзе – Завод «Червона зірка»; далі після

в 1955 році до міста Масляниківки і Арнаутовки –

проїзду крізь арку під залізницею – на

від вул. Громадської (сучасна Микитенка) та

Новомиколаївці – зупинка Вул. Колгоспна, далі –

закінчувався біля залізничного вокзалу, а з

по вул. Колгоспній із зупинками: Вул. Мічурина, початку 1950-х років його було подовжено до

Вул. Севастопольська, а далі – по вул. Короленка

КРЕС (Кіровоградська районна електростанція).

до КПП авіамістечка в районі вул. Авіаційної.

Маршрут мав такі зупинки: на Бобринецькому

~ 22 ~

№ 5 Ровенське КП – Балка. Маршрут

яке належало американському концерну General

починався на Ровенському КП (контрольному

Motors [76].

пункті) на розі вулиці Андріївської та Ровенського

проспекту, навпроти іподрому. Автобус прямував

по вул. Андріївській із зупинкою Шпиталь (на вул.

Польовій, сьогодні там – шкірвендиспансер), по

вул. Пушкіна з зупинками: Магазин № 23, Обласна

санстанція; по вул. К. Маркса з зупинками:

Автостанція (навпроти облсуду), Вул. Тімірязєва,

вул. Шевченка; далі по вул. Шевченка з

зупинками: Вул. Кірова, Вул. Червоногвардійська,

Магазин № 46, потім – після повороту на вул..

Леніна – з зупинками Балка (біля мосту через р.

Бянку) та Вул. Чайковського (кінцева).

№ 6 Криворізьке КП – Н. Некрасівка. Початок

маршруту на в’їзді до міста з Криворізького шосе,

далі – по вул. К. Лібкнехта з зупинками: Міст

МЗМА-400 «Москвич» [76]

(через р. Біянка поблизу з вул. Новгородською), Цегляний завод № 3, Міська лікарня № 2

М-20 «Побєда (Перемога)» – легковий

(сьгогодні там обласна дитяча лікарня), Школа

автомобіль, який вироблявся на Горьківському

№

автомобільному заводі в 1946–1958 роках.

12, Центральний ринок; далі по вул. К. Маркса

до Кінної площі з зупинками: Вул. Шевченка,

Перший радянський легковий автомобіль із

Вул.

несучим кузовом і один із перших великосерійних

К. Маркса, 5/5; далі – по вул. Промисловій до

залізничного переїзду з зупинками Швейна

у світі, що випускалися з кузовом повністю

фабрика та

понтонного типу

Міжрайонна база; після переїзду – на

– без виступаючих крил, підніжок

Некрасівці

по

вул.

і фар. Всього було випущено 241 497 машин,

Толстого

з

зупинкою

Вул.

включаючи 14 222 кабріолети і 37 492 таксі

Сиваська до Аджамського КП.

[76].

№ 7 Ровенське КП – Новомиколаївка (завод

Заготзерно). Від перехрестя вулиць Андріївської,

Ровенського проспекту та Ровенського шосе по

Ровенському проспекту з зупинками: Магазин

№ 175, Пров. Миргородський, Вул. Ровенська

(навпроти меблевої фабрики); по вул. К. Маркса з

зупинками: Автостанція (навпроти облсуду),

Вул. Гоголя (біля старого центрального скверу, а

з 1959 року – обкому КПУ), Вул. Шевченка (біля

місця,

де

згодом

побудують

кінотеатр

«Комсомолець»), Вул. К. Маркса, 5/5. Далі через

залізничний переїзд

М-20 «Побєда» [76]

в районі вул. Кузні по вулиці

Сталінградській із зупинками: Лісоторгсклад

ГАЗ-12 (до 1956 року ГАЗ-М-12 «ЗІМ»), іноді

(склад Б Брайченка), Вул. 8 Березня, Магазин

позначався як ЗІМ-12 – радянський шести-

№ 39, Вул. Севастопольська; далі – на

семимісний легковий автомобіль великого класу з

Новомиколаївці

по

вул. Севастопольській,

кузовом «шестивіконний довгобразий седан»,

Колгоспній та Варшавській із зупинками: Вул.

серійно

виготовлявся

на

Горьківському

Воровського, Індустріальна, Тельмана, Завод

автомобільному заводі (Завод імені Молотова) з

Заготзерно.

1950 по 1959 роки. ЗІМ – перша представницька

У таксомоторному парку автомашин у кінці

модель Горьківського автозаводу, попередник

1940-х – середині 1950-х років було відносно

«Чайки» ГАЗ-13. Використовувався переважно як

небагато – до трьох десятків.

службовий

автомобіль

(«персоналка»),

Для таксі використовувалися автомобілі

призначений для радянської, партійної й урядової

МЗМА-400 «Москвич» та М-20 «Побєда». У другій

номенклатури на рівні міністра, секретаря обкому,

половині 1950-х років у невеликій кількості

голови облвиконкому і вище, в окремих випадках

використовувалися автомобілі ГАЗ-12 ЗІМ. Проїзд

продавався в особисте користування, а в другій

у них коштував дорожче, ніж у «Побєде» чи

половині

1950-х

років

передавався

до

«Москвичу». Частину ЗІМів до таксопарків було

таксомоторних парків і станцій швидкої медичної

передано за ініціативою М. Хрущова, який

допомоги [76].

розпочав боротьбу з привілеями чиновників. У

кінці 1950-х років до таксомоторного парку

Кіровограда надішла перша партія автомашин

ГАЗ-21 «Волга».

МЗМА-400

«Москвич»

–

радянський

автомобіль I групи малого класу, що випускався

на Заводі малолітражних автомобілів у Москві

(«ЗМА», згодом – «МЗМА») з грудня 1946 по 1954

рік. За конструкцією був ідентичний автомобілю

Opel Kadett K38, що випускався в 1937 – 1940

роках у Німеччині підприємством Adam Opel AG,

ГАЗ-М-12 «ЗІМ» [2]

~ 23 ~

Із кн. «Справочник госучреждений, предприятий и

организаций, наименования улиц города и других

справок по городу Кировограду», 1958

(із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 24 ~

Схема міських автобусних маршрутів у середині 1950-х років на сучасній мапі

(рис. Юрія Євстратьєва)

№ 1 Масляниківка – КРЕС.

№ 5 Ровенське КП – Балка.

№ 2 Міський сад – вул. Куйбишева.

№ 3

№ 6

Кущівка – Аеропорт (Нова Балашівка).

Криворізьке КП – Новонекрасівка.

№ 4 Новоолексіївка – Новомиколаївка.

№ 7 Ровенське КП – Новомиколаївка (Заготзерно).

~ 25 ~

Схема маршрутів і таблиці вартості проїзду в автобусах м. Кіровограда [56] (із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 26 ~

Схема маршрутів

і таблиці вартості проїзду

в автобусах

м. Кіровограда [56]

(із колекції

Юрія Тютюшкіна)

~ 27 ~

Адреси і номери телефонів автобусно-таксомоторного парку та аеропорту, рекламне оголошення

в довіднику за 1958 рік (із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 28 ~

Адреси автобусної станції та стоянок таксі у довід нику за 1958 рік (із колекції Юрія Тютюшкіна) Карета швидкої допомоги, 1920-ті рр. (із приватної колекції) Світлини з колекції

Юрія Тютюшкіна

Станція швидкої медичної допомоги (пров. Банний,6), машини швидкої допомоги на основі

автомобілів ГАЗ-51 та ГАЗ-12 «ЗІМ» (із колекції Ю. Тютюшкіна)

~ 29 ~

Розклад руху потягів у газеті «Зіновєвський пролетар», вересень 1929 року (із колекції Ігоря Світецького) Розклад руху потягів у довіднику за 1958 рік (із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 30 ~

Автобус ГАЗ

-03-30

на вул. К.

Маркса,

кінець 1940

-х рр.

(із колекції

Анатолія Морозова)

Автобус ГЗА-651

на вул. Орджонікідзе,

поч. 1950-х рр.

Автобус ЗІС-16

на вул. Леніна, 1949

В автобусно-таксомоторному парку,

початок 1950-х рр.

Світлини з колекції Юрія Тютюшкіна

~ 31 ~

Кіровоградська автостанція на розі вулиць К. Маркса та Я. Томпа, 1951

(вигляд з боку собору Різдва Пресвятої Богородиці). На цьому місці нині –

спортивна школа

Автомобілі МЗМА-400 «Москвич» та М-20 «Побєда»

на вулицях міста, поч. 1950-х рр.

Світлини з колекції

Юрія Тютюшкіна

Велопробіг на

вул. К. Маркса,

сер. 1950-х рр.

У правому куті –

Агентство повітряних

сполучень з авіакасою

(на вивісці: «Агентство

воздушных сообщений»)

~ 32 ~

Назви бастіонів, равелінів та воріт фортеці свят ої Єлисавети (рис. Із часопису «Благовіст» [75])

Єлисаветград на військовій топографічній мапі Російскої імпері ї

(друга половина ХІХ століття) [21]

~ 33 ~

1]3 [

24

91

, ад

ар

гво

ор

і

К

апа

М

)

3

а

1

в

91 ьєт

,

а

а

рт

дар вс

гт Єя

ве

і

а

р

си Юї і

л Є кц

а

е

п

л

а

о

М

кз

(і

~ 34 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

У ПЕРШІЙ ПОЛОВИНІ ХХ СТОЛІТТЯ

Більшість перших вулиць міста ще у XVIII сто-

Водоп’янова – на Кущівці; Глінки – на

літті отримали свої назви від назв об’єктів фортеці

Новоолексіївці.

святої Єлисавети (див. рис. на с. 33). У фортеці, Вулиці Биківського мікрорайону Церковна та

як відомо, було троє воріт, облаштованих

Павлівська стали вулицями Червоних інвалідів та

сторожовими вежами та кордегардіями: Троїцькі

Артема, а Знам’янська отримала ім’я Колонтай.

(головні, тепер – виїзд на Новоолексіївку),

Були перейменовані й кілька провулків міста:

Пречистенські та Всесвятські. Бастіони фортеці

пров. Духовний став Тракторним, Володими-

названі іменами святих: Петра (перший від

рівський – Міліцейським, Кірасирський – Добро-

Троїцьких воріт за стрілкою годинника), далі

любова, Петропавлівський – Енгельса, Покров-

послідовно:

Олексія,

Андрія

Первозваного,

ський – Ворошилова, Поліцейський – Слуцького,

Олександра Невського, Архістратига Михаїла та

Соборний – Центральним, а Єлисаветінському

Катерини.

Равеліни

також

мали

святих

присвоєно ім’я Максима Горького.

покровителів: Анни (навпроти Троїцьких воріт),

У вересні 1941 року розпочалася нова

потім по колу – Наталії, Іоанна, Пресвятих

кампанія

перейменувань

вулиць

обласного

Печерських, Миколая та Феодора [75].

центру. Те ж саме спостерігалося по всій області.

На початку ХХ століття сформувалася

Окупаційна влада заборонила давати нові імена

основна частина мікрорайонів міста: Центр

містам і селам області – з військових міркувань, (Поділ), Ковалівка, Балка, Бикове, Пермський,

до завершення війни, аби не було хаосу на мапах,

Новоолексіївка та Кущівка. У 1909 – 1914 роках

а щодо перейменувань вулиць, демонструвала

була збудована Робоча слобода, яка згодом

певну солідарність із місцевими жителями, та ще

отримала назву «Новомиколаївка».

й віддала ініціативу в цьому процесі українській

На мапі Єлисаветграда 1913 року ми бачимо

владі. Незаперечно, що попередні більшовицькі

понад 180 вулиць. Достовірних і документально

топоніми, встановлені без будь-яких урахувань

підтверджених відомостей про нарізання вулиць

місцевих традицій і примусово насаджені

під час Першої світової війни та революційних

жителям, не «вписувалися» в нову систему

подій (1914 – 1920 рр.) мені знайти не вдалося.

арійських цінностей, які не могли допустити, щоб

Але, порівнючи дані документів 1900 – 1913 рр. та

вулиці носили, наприклад, імена євреїв – відомих

1921 – 1942 рр., можна припустити, що їх було не

діячів світового пролетарського руху. Крім того, менше 30.

старі назви асоціювалися у місцевих мешканців

У період 1921 – 1941 років виникають

з

учиненими

більшовицькими

вождями

87 нових вулиць та три мікрорайони: Стара

численними злочинами і теж не відповідали їхнім

Балашівка, Нова Балашівка та Некрасівка.

сподіванням на нове життя, що його обіцяли

Загальна кількість вулиць збільшується до 318.

запровадити гітлерівці, тому підлягали заміні [31; Переважна більшість нових вулиць отримала

47].

назви, пов’язані з подіями жовтневого перевороту

Упродовж двох днів – 2 та 3 вересня

1917 року («Великої жовтневої соціалістичної

1941

року

працювала

спеціальна

комісія

революції»), іменами відомих соціал-демократів

з перейменування вулиць м. Кіровограда.

та революціонерів-демократів, лідерів кому-

На другий день дебатів комісія нарешті узгодила

ністичного інтернаціоналу, партії більшовиків та

нові назви для 98 вулиць обласного центру. Так, подіями «побудови соціалізму». Тоді на мапі міста

вул. Воровського планували перейменувати на

з’явилися,

зокрема,

вулиці

Некрасова

і

вулицю Гонти; вул. 9 січня – на Полуботка;

Лейтенанта Шмідта на Некрасівці, провулок

Дзержинського – на Котляревського; Енгельса –

Сталіна на Новомиколаївці, три вулиці перших

на Петропавлівську; Калініна – на Миргородську;

п’ятирічок, вулиці Стаханова та Папаніна на Новій

Карла Маркса – на князя Володимира; площу

Балашівці тощо.

Кірова – на площу князя Володимира; Паризької

У цей час, починаючи з 1924 року,

Комуни – на Лисенка тощо. Свій проект комісія

відбувалося також перейменування вулиць єли-

оформила протоколом та передала його на

саветградської доби. Всього було перейменовано

розгляд і затвердження міської управи. Міська

74 вулиці.

управа спільно з міським комісаром уважно

Замість звичних для мешканців міста назв

вивчили проект перейменувань. Деякі нові назви

з’явилися такі: Пролетарська, Леніна, Карла

вулиць, запропоновані членами комісії і які

Маркса,

Луна-чарського,

Декабристів,

Рози

увічнювали пам’ять українських національних

Люксембург, Яна Томпа, Компанійця, Челюскінців,

героїв та інших визначних постатей українського

Зінов’єва (Кірова), Дзержинського, Калініна,

народу, відхилили. 21 жовтня 1941 року офіційно

Орджонікідзе – в центрі; Чапаєва, Пушкіна – у

вирішили дати нові назви таким вулицям:

Биківському мікрорайоні; Червонозорівська, Сакко

вул. Карла Маркса перейменували на Велику;

і Ванцетті – на Новомиколаївці; Фрунзе, Щорса,

вул. Кірова – на Михайлівську; площу Кірова – на

Воровського, Жовтневої Революції, Бебеля,

Велику Площу; вул. Леніна – на Дворцову тощо.

Радянська – на Ковалівці; Герцена, Свердлова,

Загалом перейменуванню підлягали 56 вулиць

~ 35 ~

обласного центру [47].

Жукова – Перемоги. Що це? Перша хвиля

Заступник Кіровоградського міського голови

декомунізації? Саме таке враження складається

Еліс наказав завідувачу будівельного відділу

після першого ознайомлення з цим переліком.

міської управи впродовж 3-х днів, до 27 жовтня

І саме такий висновок можна було б зробити, якби

1941 року, зняти всі таблички зі старими назвами

нам були невідомі усі обставини внутрішньо-

вулиць.

Начальник

будівельного

відділу

партійної боротьби в ті роки. І все ж, якщо з

Косоногов розпорядився виділити одну підводу та

«антипартійною групою», до якої входили

2-х робітників, які й познімали номерні таблички з

Молотов та Ворошилов та опалою, до якої

перших 19 перейменованих вулиць [13].

потрапив Жуков, а також із розвінчанням

У першій половині листопада 1941 року було

академіка Лисенка все ясно, то причини

виготовлено та розвішано на будинках таблички з

перейменування вулиць Палладіна, Громова,

новими назвами вулиць. Загалом у обласному

Гризодубової,

Конєва,

Папаніна,

Раскової,

центрі склали списки всіх вулиць міста, відновили

Стаханівської, Тимошенко і Шолохова залиша-

їхні дореволюційні назви, порівняли з більшо-

ються незрозумілими.

вицькими. Деякі вулиці отримали нову назву,

Була також перейменована вулиця Сталіна в

деяким

–

залишили

радянські.

Вулицю

Арнаутівці у 1954 році. До складу міста цей

Єлисаветградської доби Грязну (Брудну), що за

мікрорайон увійшов з вулицею Прирічною на її

більшовиків

зазнала

перейменування

на

місці. Водночас перейменування не торкнулися

вул. Бебеля, назвали Лівобережною. Зовсім не

провулку Сталіна на Новомиколаївці, який

змінилася впродовж трьох епох – царської,

протримався з цим ім’ям до 1961 року. Стосовно

більшовицької та нацистської, назва вулиці

ж існування проспекту

Сталіна на місці

Гоголя, але тій її частині, що до початку 1920-х

Комуністичного (нині – Студентський бульвар),

років мала назву Успенська, чомусь не стали

про що пишуть деякі краєзнавці [33; 38], нам не

повертати першу історичну назву. Залишилися

вдалося

віднайти

документальне

цьому

без змін деякі «нейтральні» радянські назви

підтвердження. На мапі 1955 року він відсутній

вулиць: кілька Овражних і Робітничих, Авіаційна

узагалі. На місці цього проспекту все ще була

тощо. Знайшлося місце й деяким «українським»

назва «Кінна площа». У переліку вулиць

вулицям, яким не було місця ні за часів імперії, ні,

м. Кіровограда 1958 року також можна побачити

тим паче, за більшовиків [47].

лише Кінну площу. Важко собі уявити, ураховуючи

Після завершення періоду німецької окупації

рішення ХХ та ХХІІ з’їздів КПРС, що на початку

протягом двох місяців усім перейменованим

1960-х років, коли прокладався цей проспект,

вулицям Кіровоградська міська рада депутатів

йому було присвоєно ім’я Сталіна. Втім, така

трудящих

повернула

їхні

довоєнні

назви.

версія, заснована на спогадах містян, існує.

Більшість із них незмінно існували до середини

У перше повоєнне десятиліття на території

1960-х років.

міста виникло понад 180 нових вулиць і провулків.

На початку 1950-х років вдруге була

Це пов’язано, на думку Юрія Євстратьєва, не

перейменована Знам’янська – до війни вона

з розширенням території міста (воно до кінця

отримала ім’я Колонтай, а стала – Тобілевича.

1950-х років було незначним), а з політикою

Острівська перетворилася на Островського, а

«подріблення»

садиб,

коли

один

квартал

провулок Слуцького (колишній Поліцейський) став

розділявся на два, а інколи і три, шляхом

провулком Декабристів. Вулиця Кузнєчна (за

прокладання через садиби нових вулиць.

стадіоном) стала Грузовою (Вантажною).

Найбільш відчутними наслідки такої політики були

У повоєнні роки з мапи міста зникло 8 вулиць

на Кущівці та Новоолексіївці.

та з’явилося кілька десятків нових: Жданова,

На 1 січня 1955 року в місті налічувалося

Сталінградська, Академіка Палладіна, Громова,

525 вулиць разом із провулками, бульварами,

Гризодубової,

Конєва,

Раскової,

Жукова,

проїздами і тупиками.

Тимошенка, Васнєцова, Остапа Вишні, Лазо,

Загалом же Кіровоград середини 1950-х років

Дунаєвського тощо (див. перелік на с. 45).

все

ще

був

провінційним

містом,

хоча

Викликає

здивування

перелік

вулиць,

і з урбанізованим значною мірою середовищем,

перейменованих у 1956–1957 роках [56, с. 48].

містом із прямими вулицями і розвиненою

Тоді

вул.

Академіка

Паладдіна

стала

інфраструктурою,

чистими

й

доглянутими

Повітрянофлотською, Ворошилова – Молодіжною,

парками, бульварами, скверами і пляжами,

Громова – Гранітною, Маршала Конєва – Слави,

працюючими фонтанами і гарними клумбами;

академіка Лисенка – Кременчуцькою, Молотова –

містом,

яке

майже

повністю

зберігало

Червоногвардійською, Папаніна – Полярною,

неповторний єлисаветградський архітектурний

пров. Гризодубової – Львівським, пров. Раскової –

ландшафт. Таким йому залишалося бути лише

Компаніївським, Стаханівська – Дніпровською,

кілька років.

Тимошенко – Карпатською, Шолохова – Миру,

~ 36 ~

ПЕРЕЛІК

вулиць, перейменованих у 1921 – 1941 роках

(станом на 01.10.1941)

№

Дореволюційна назва

Радянська довоєнна назва

Мікрорайон

пор.

1.

Архангельська вул.

Молотова вул.

Центр

2.

Богадільна вул.

Водоп’янова вул.

Кущівка

3.

Болотяна вул.

Пролетарська вул.

Центр

4.

Бульварна вул.

Фрунзе вул.

Ковалівка

5.

Велика Пермська вул.

Яна Томпа вул.

Пермський

6.

Велика Перспективна вул.

Карла Маркса вул.

Центр

7.

Верхнє-Биківська вул.

Чапаєва вул.

Бикове

8.

Верхнє-Биківський пров.

Чапаєвський пров.

Бикове

9.

Водний пров.

Річковий пров.

Центр

10.

Вознесенська вул.

Свердлова вул.

Кущівка

11.

Вокзальна вул.

Жовтневої Революції вул.

Ковалівка

12. Володимирівський пров.

Міліцейський пров.

Бикове

13.

Генерала Русского вул.

Авіаційна вул.

Новомиколаївка

14.

Гімназична вул.

Челюскінців вул.

Центр

15.

Грязна (Брудна) вул.

Бебеля вул.

Ковалівка

16.

Гусарський пров.

Мирний пров.

Балка

17.

Дворцова вул.

Леніна вул.

Центр

18.

Дворцовий пров.

Ленінський пров.

Ковалівка

19.

Друзідова вул.

Мічуріна вул.

Новомиколаївка

20.

Духовний пров.

Тракторний пров.

Ковалівка

21.

Екатеринінська вул.

Глінки вул.

Новоолексіївка

22.

Ельвортівська вул.

Воровського вул.

Новомиколаївка

23.

Єлисаветинський пров.

Максима Горького пров.

Пермський

24.

Заводський пров.

Заводський пров.

Пермський

25.

Землянки за Міськсадом

Профспілкова вул.

Новоолексіївка

26.

Знам’янська вул.

Колонтай вул.

Бикове

27.

Іванівська вул.

Луначарського вул.

Центр

28.

Інгульська вул.

Декабристів вул.

Центр

29.

Кавалерійська вул.

Орджоникідзе вул.

Центр

30.

Кірасирський пров.

Добролюбова пров.

Балка

31.

Кірпічний (Цегельний) пров.

Кірпічний пров.

Бикове

32.

Кладбіщенська вул.

Вільна вул.

Балка

33.

Кладбіщенський пров.

Вільний пров.

Балка

34.

Костельна вул.

Щорса вул.

Ковалівка

35.

Крюківський пров.

Сєрова пров.

Новомиколаївка

36.

Кущівська вул.

Герцена вул.

Кущівка

37.

Львівська вул.

Леваневського вул.

Новомиколаївка

38. Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

Пермський

39.

Межева вул.

Межева вул.

Новолексіївка

40.

Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

Балка

41.

Миколаївська вул.

Червонозорівська вул.

Новомиколаївка

42.

Миргородська вул.

Калініна вул.

Центр

43.

Михайлівська вул.

Зінов’єва вул., з 1934 р. – Кірова

Центр

44.

Міський бульвар

Кірова площа

Центр

45.

Могильний пров.

Гористий пров.

Балка

46.

Московська вул.

Дзержинського

Центр

47.

Мотузянка вул.

Мотузянка 1-а вул.

Некрасівка

48.

Нижньо-Донська

Тімірязєва вул.

Центр

49.

Нижньо-Биківська

Пушкіна вул.

Бикове

50.

Олександрівська вул.

Володарського вул.

Центр

51.

Павлівська вул.

Артема вул.

Бикове

52.

Пашутінська вул.

Компанійця вул.

Центр

53.

Петрівська вул.

Шевченка вул.

Центр

54.

Петроградська вул.

Ленінградська вул.

Новомиколаївка

~ 37 ~

55.

Петропавлівська вул.

Енгельса вул.

Центр

56. Петропавлівський пров.

Енгельса пров.

Балка

57.

Покровська вул.

Рози Люксембург вул.

Центр

58.

Покровський пров.

Ворошилова пров.

Ковалівка

59.

Поліцейський пров.

Слуцького пров.

Центр

60.

Преображенська вул.

Карла Лібкнехта

Центр

61.

Приютінська вул.

Радянська вул.

Ковалівка

62.

Чичори пров.

Грозний пров.

Бикове

63.

Скобелівська вул.

Інтернаціональна вул.

Пермський

64.

Соборний пров.

Центральний пров.

Центр

65.

Солдатська вул.

20 років Міліції

Пермський

66.

Торгова вул.

Колгоспна вул.

Новомиколаївка

67.

Торгові ряди вул.

Червоні ряди вул.

Центр

68.

Троїцька вул.

Профінтерна вул.

Новомиколаївка

69.

Успенська вул.

Гоголя вул.

Центр

70.

Церковна вул.

Червоних інвалідів

Бикове

71.

Черняхівський пров.

Черняховського пров.

Кущівка

72.

Чечора А.

Керченський пров.

Бикове

73.

Чечора В.

Ростовський пров.

Бикове

74.

Чечора пров.

Батумський пров.

Бикове

ПЕРЕЛІК

нових вулиць, що виникли у 1921 – 1941 роках

(станом на 01.10.1941)

№

Радянська довоєнна назва

Мікрорайон

пор.

1.

1-го Травня пров.

Пермський

2.

1-ої П’ятирічки вул.

Н. Балашівка

3.

2-ої П’ятирічки вул.

Н. Балашівка

4.

8-го Березня вул.

Некрасівка

5.

9-го Січня вул.

Кущівка

6.

Андре Марті вул.

Бикове

7.

Бабушкіна вул.

Новомиколаївка

8.

Берегова вул.

Ст. Балашівка

9.

Бєлінського вул.

Новомиколаївка

10.

Білоруський пров.

Балка

11.

Брикетна вул.

Н. Балашівка

12.

Бурвугільна вул.

Н. Балашівка

13.

Водогінна вул.

Ст. Балашівка

14.

Водозбірна вул.

Ст. Балашівка

15.

Дарвіна вул.

Н. Балашівка

16.

Дем’яна Бєдного вул.

Некрасівка

17.

Добролюбова вул.

Ст. Балашівка

18.

Желябова вул.

Некрасівка

19.

Залізнична 1-ша вул.

Н. Балашвка

20.

Залізнична 2-га вул.

Ст. Балашівка

21.

Індустріальна вул.

Н. Миколаївка

22.

Каляєва вул.

Кущівка

23.

Канатна вул.

Кущівка

24.

Комінтерна вул.

Н. Балашівка

25.

Комсомольська

Пермський

26.

Короленка вул.

Новомиколаївка

27.

Котовського вул.

Бикове

28.

Котовського пров.

Бикове

29.

Коцюбинського вул.

Н. Балашівка

30.

Красіна вул.

Кущівка

31.

Кропоткіна вул.

Кущівка

32.

Крупської вул.

Бикове

~ 38 ~

33.

Куйбишева

Новомиколаївка

34.

Лассаля вул.

Пермський

35.

Лейтенанта Шмідта

Некрасівка

36.

Лелеківська вул.

Ст. Балашівка

37.

Лермонтова вул.

Некрасівка

38.

Лесі Українки вул.

Некрасівка

39.

Макшейдерівська вул.

Н. Балашівка

40.

Макшейдерівський пров.

Н. Балашівка

41.

Марата вул.

Бикове

42.

Маяковського вул.

Некрасівка

43.

Менделєєва вул.

Н. Балашівка

44.

Моторна вул.

Новомиколаївка

45.

Мотузянка 2-а

Некрасівка

46.

Некрасова вул.

Некрасівка

47.

Осипенко вул.

Новомиколаївка

48.

Паризької Комуни вул.

Пермський

49.

Партизанська вул.

Некрасівка

50.

Першотравнева вул.

Н. Балашівка

51.

Пирогова вул.

Некрасівка

52.

Піонерський пров.

Балка

53.

Пляжева вул.

Новомиколлаївка

54.

Промислова вул.

Центр

55.

Пугачова вул.

Пермський

56.

Роздільна 1-ша вул.

Ст. Балашівка

57.

Роздільна 2-га вул.

Ст. Балашівка

58.

Роздільна 3-тя вул.

Ст. Балашівка

59.

Сакко і Ванцетті вул.

Н. Миколаївка

60.

Салтикова-Щедріна вул.

Н. Балашівка

61.

Сиваська вул.

Некрасівка

62.

Сичова вул.

Балка

63.

Сталіна пров.

Новомиколаївка

64.

Стаханівська вул.

Н. Балашівка

65.

Стволова вул.

Нова Балашівка

66.

Тельмана вул.

Новомиколаївка

67.

Тираспольський пров.

Балка

68.

Товарний пров.

Ст. Балашівка

69.

Толстого вул.

Некрасівка

70.

Тореза вул.

Бикове

71.

Тургенєва вул.

Н. Балашівка

72.

Ударна вул.

Н. Балашівка

73.

Ціолковського вул.

Новомиколаївка

74.

Чайковського вул.

Балка

75.

Червоний пров.

Балка

76.

Червоноармійська вул.

Кущівка

77.

Чернишевського вул.

Кущівка

78.

Чехова вул.

Некрасівка

79.

Чкалова вул.

Н. Балашівка

80.

Шахтарська 1-а вул.

Н. Балашівка

81.

Шахтарська 2-а вул.

Н. Балашівка

82.

Шахтарська 3-я вул.

Н. Балашівка

83.

Шахтарська 4-а вул.

Н. Балашівка

84.

Шахтарська 5-а вул.

Н. Балашівка

85.

Шахтарська 6-а вул.

Н. Балашівка

86.

Шахтарська вул.

Н. Балашівка

87.

Шолохова вул.

Некрасівка

~ 39 ~

Український голос. – 1941. – 1 листопада. – С. 1 [64]

ПЕРЕЛІК

вулиць та провулків міста Кіровограда*

*згідно з постановою Кіровоградської міської управи (листопад 1941 року) [12] з редакційними правками

(змістовими та орфографічними) автора

№

Назва станом на

Дореволюційна назва

пор.

Радянська довоєнна назва

Мікрорайон

01.11.1941

1. . Авіаційна вул.

Генерала Русского вул.

Авіаційна вул.

Новомиколаївка

2. Аврамівській пров.

Аврамівській пров.

Аврамівський пров.

Балка

3. Аджамський пров.

Аджамський пров.

Аджамський пров.

Балка

4. Акимівський пров.

Акимівський пров.

Акимівський пров.

Кущівка

5. Ананівський пров.

Ананівський пров.

Ананівський пров.

Балка

6. Андріївська вул.

Андріївська вул.

Андріївська вул.

Бикове

7. Арнаутівський пер.

Арнаутівський пер.

Арнаутівський пер.

Пермський

8. Архангельська вул.

Архангельська вул.

Молотова вул.

Центр

9. Базарний пров.

Базарний пров.

Базарний пров.

Центр

10. Балківський пров.

Балківський пров.

Балківський пров.

Балка

11. Банний пров.

Банний пров.

Банний пров.

Центр

12. Батумський пров.

Чечора пров.

Батумський пров.

Бикове

13. Берегова вул.

Не було

Берегова вул.

Ст. Балашівка

14. Береславська вул.

Береславська вул.

Береславська вул.

Центр

15. Бєлінського вул.

Не було

Бєлінського вул.

Новомиколаївка

16. Білоруський пров.

Не було

Білоруський пров.

Балка

17. Білоцерківська вул.

Не було

Тельмана вул.

Новомиколаївка

18. Бобринецька вул.

Бобринецька вул.

Бобринецька вул.

Пермський

19. Бобринецьке шосе

Бобринецьке шосе

Бобринецьке шосе

Пермський

20. Богадільна вул.

Богадільна вул.

Водоп’янова вул.

Кущівка

21. Болотяна вул.

Болотяна вул.

Пролетарська вул.

Центр

22. Больнічна вул.

Больнічна вул.

Больнічна вул.

Новоолексіївка

23. Братська вул.

Братська вул.

Братська вул.

Новоолексіївка

24. Брикетна вул.

Не було

Брикетна вул.

Н. Балашівка

25. Бульварна вул.

Бульварна вул.

Фрунзе вул.

Ковалівка

~ 40 ~

26. Бурвугільна вул.

Не було

Бурвугільна вул.

Н. Балашівка

27. Василівський пров.

Василівський пров.

Василівський пров.

Центр

28. Велика вул.

Велика Перспективна

Карла Маркса

Центр

29. Велика площа

Міський бульвар

Кірова площа

Центр

30. Верхньо-Биківський пров.

Верхньо-Биківський пров.

Чапаєвський пров.

Бикове

31. Верхньо-Пермська вул.

Велика Пермська вул.

Яна Томпа

Пермський

32. Верхньо-Степна вул.

Верхньо-Степна вул.

Верхньо-Степна вул.

Балка

33. Верхня Биківська вул.

Верхня Биківська вул.

Чапаєва вул.

Бикове

34. Веселий пров.

Веселий пров.

Веселий пров.

Кущівка

35. Вигонна вул.

Вигонна вул.

Вигонна вул.

Ковалівка

36. Вишняківський пров.

Вишняківський пров.

Вишняківський пров.

Пермський

37. Вільна вул.

Кладбіщенська вул.

Вільна вул.

Балка

38. Вільний пров.

Кладбіщенський пров.

Вільний пров.

Балка

39. Водогінна вул.

Не було

Водогінна вул.

Ст. Балашівка

40. Водозбірна вул.

Не було

Водозбірна вул.

Ст. Балашівка

41. Водостічний пров.

Водостічний пров.

Водостічний пров.

Центр

42. Водяний пров.

Водяний пров.

Водяний пров.

Центр

43. Воєнна вул.

Воєнна вул.

Воєнна вул.

Новомиколаївка

44. Вознесенська вул.

Вознесенська вул.

Свердлова вул.

Кущівка

45. Вокзальна вул.

Вокзальна вул.

Жовтневої Революції вул.

Ковалівка

46. Волинський пров.

Не було

Червоний пров.

Балка

47. Володимирівська вул.

Володимирівська вул.

Володимирівська вул.

Новомиколаївка

48. Володимирівський пров.

Володимирівський пров.

Міліцейський пров.

Бикове

49. Воронцовська вул.

Воронцовська вул.

Воронцовська вул.

Балка

50. Вузький пров.

Вузький пров.

Вузький пров.

Пермський

51. Гайдамацька вул.

Не було

Осипенко вул.

Новомиколаївка

52. Галіційська вул.

Не було

Чернишевського вул.

Кущівка

53. Гімназична вул.

Гімназична вул.

Челюскінців вул.

Центр

54. Глінки вул.

Єкатеринінська вул.

Глінки вул.

Новоолексіївка

55. Глухий пров.

Глухий пров.

Глухий пров.

Балка

56. Гоголя вул.

Гоголя вул. – Успенська вул. Гоголя вул.

Центр

57. Голубиний пров.

Голубиний пров.

Голубиний пров.

Балка

58. Гонти вул.

Ельвортівська вул.

Воровського вул.

Новомиколаївка

59. Гористий пров.

Могильний пров.

Гористий пров.

Балка

60. Грозний пров.

Чечори пров.

Грозний пров.

Бикове

61. Давидівський пров.

Давидівський пров.

Давидівський пров.

Пермський

62. Дачна вул.

Дачна вул.

Дачна вул.

Новоолексіївка

63. Дворцова вул.

Дворцова вул.

Леніна вул.

Центр

64. Дворцовий пров.

Дворцовий пров.

Ленінський пров.

Ковалівка

65. Диканська вул.

Не було

Першотравнева вул.

Н. Балашівка

66. Диканський пров.

Не було

1-го Травня пров.

Пермський

67. Добролюбова вул.

Не було

Добролюбова вул.

Ст. Балашівка

68. Донський пров.

Кірасирський пров.

Добролюбова пров.

Балка

69. Дунайська вул.

Не було

8-го Березня вул.

Некрасівка

70. Духовний пров.

Духовний пров.

Тракторний пров.

Ковалівка

71. Єлисаветинський пров.

Єлисаветинський пров.

Максима Горького пров.

Пермський

72. Заводський пров.

Заводський пров.

Заводський пров.

Пермський

73. Залізнична 1-а

Не було

Залізнична 1-а вул.

Н. Балашівка

74. Залізнична 2-а

Не було

Залізнична 2-а вул.

Ст. Балашівка

75. Запорізька вул.

Запорізька вул.

Запорізька вул.

Балка

76. Запорізька вул.

Не було

Котовського вул.

Бикове

77. Зелена вул.

Не було

Дем’яна Бєдного вул.

Некрасівка

78. Землянки

Землянки за Міськсадом

Профспілкова

Новоолексіївка

79. Землянки

Не було

Пугачова вул.

Пермський

80. Знам’янська вул.

Знам’янська вул.

Колонтай вул.

Бикове

81. Знам’янський пров.

Знам’янський пров.

Знам’янський пров.

Бикове

82. Іванівська вул.

Іванівська вул.

Луначарського вул.

Центр

83. Інгульська вул.

Інгульська вул.

Декабристів вул.

Центр

84. Індустріальна вул.

Не було

Індустріальна вул.

Новомиколаївка

85. Кавалерійська вул.

Кавалерійська вул.

Орджонікідзе вул.

Центр

86. Кавказька вул.

Кавказька вул.

Кавказька вул.

Пермський

87. Кавказька площа

Кавказька площа

Кавказька площа

Пермський

88. Кавказький пров.

Кавказький пров.

Кавказький пров.

Пермський

89. Канатна вул.

Не було

Канатна вул.

Кущівка

90. Карабінерна вул.

Карабінерна вул.

Карабінерна вул.

Центр

91. Карабінерний пров.

Карабінерний пров.

Карабінерний пров.

Центр

92. Карусельна вул.

Карусельна вул.

Карусельна вул.

Новоолексіївка

93. Катранівський пров.

Катранівський пров.

Катранівський пров.

Кущівка

~ 41 ~

94. Керченський пров.

Чечора А. пров.

Керченський пров.

Бикове

95. Київська вул.

Київська вул.

Київська вул.

Ковалівка

96. Кінна площа

Кінна площа

Кінна площа

Центр

97. Кінний пров.

Кінний пров.

Кінний пров.

Центр

98. Кірпічна вул.

Не було

Крупської вул.

Бикове

99. Кірпічний пров.

Кірпічний пров.

Кірпічний пров.

Бикове

100. Клинцівська вул.

Клинцівська вул.

Клинцівська вул.

Центр

101. Клинцівський пров.

Клинцівський пров.

Клинцівський пров.

Пермський

102. Ковалівський пров.

Ковалівський пров.

Ковалівський пров.

Ковалівка

103. Ковальський пров.

Ковальський пров.

Ковальський пров.

Балка

104. Козачий пров.

Козачий пров.

Козачий пров.

Балка

105. Колодязна вул.

Колодязна вул.

Колодязна вул.

Балка

106. Колодязний пров.

Колодязний пров.

Колодязний пров.

Балка

107. Конотопський пров.

Не було

Піонерський пров.

Балка

108. Короленка вул.

Не було

Короленка вул.

Новомиколаївка

109. Коротка вул.

Не було

Кропоткіна вул.

Кущівка

110. Короткий пров.

Короткий пров.

Короткий пров.

Кущівка

111. Костельна вул.

Костельна вул.

Щорса вул.

Ковалівка

112. Костопальна вул.

Костопальна вул.

Костопальна вул.

Кущівка

113. Коцюбинського вул.

Не було

Коцюбинського вул.

Н. Балашівка

114. Кримська вул.

Кримська вул.

Кримська вул.

Кущівка

115. Криничуватська вул.

Криничуватська вул.

Криничуватська вул.

Балка

116. Кріпосна площа

Кріпосна площа

Кріпосна площа

Пермський

117. Кріпосний пров.

Кріпосний пров.

Кріпосний пров.

Пермський

118. Кропивницького вул.

Не було

Стаханівська вул.

Н. Балашівка

119. Крутий пров.

Крутий пров.

Крутий пров.

Балка

120. Крюківський пров.

Крюківський пров.

Сєрова пров.

Новомиколаївка

121. Кузні вул.

Кузні вул.

Кузні вул.

Центр

122. Курганна вул.

Курганна вул.

Курганна вул.

Новоолексіївка

123. Курортна вул.

Курортна вул.

Курортна вул.

Новоолексіївка

124. Куцовський пров.

Куцовський пров.

Куцовський пров.

Балка

125. Кущівська вул.

Кущівська вул.

Герцена вул.

Кущівка

126. Лагерна вул.

Лагерна вул.

Лагерна вул.

Новомиколаївка

127. Лелеківська вул.

Не було

Лелеківська вул.

Ст. Балашівка

128. Лермонтова вул.

Не було

Лермонтова вул.

Некрасівка

129. Лесі Українки вул.

Не було

Лесі Українки вул.

Некрасівка

130. Лисенка вул.

Не було

Паризької Комуни вул.

Пермський

131. Лівобережна вул.

Грязна вул.

Бебеля вул.

Ковалівка

132. Лісний пров.

Лісний пров.

Лісний пров.

Балка

133. Літейна вул.

Літейна вул.

Літейна вул.

Новомиколаївка

134. Львівська вул.

Львівська вул.

Леваневського вул.

Новомиколаївка

135. Льотна вул.

Не було

Лейтенанта Шмідта вул.

Некрасівка

136. М’ясна вул.

М’ясна вул.

М’ясна вул.

Пермський

137. Мазепи вул.

Друзідова вул.

Мічуріна вул.

Новомиколаївка

138. Максима Залізняка вул.

Не було

Партизанська вул.

Некрасівка

139. Макшейдерівська вул.

Не було

Макшейдерівська вул.

Н. Балашівка

140. Макшейдерівський пров.

Не було

Макшейдерівський пров.

Н. Балашівка

141. Мала вул.

Не було

Дарвіна вул.

Н-Балашівка

142. Маріїнська вул.

Не було

Лассаля вул.

Пермський

143. Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

Пермський

144. Межева вул.

Межева вул.

Межева вул.

Новоолексіївка

145. Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

Балка

146. Менделєєва вул.

Не було

Менделєєва вул.

Н. Балашівка

147. Миколаївська вул.

Миколаївська вул.

Червонозорівська вул.

Новомиколаївка

148. Миколаївський пров.

Не було

Котовського пров.

Бикове

149. Миргородська вул.

Миргородська вул.

Калініна вул.

Центр

150. Миргородський пров.

Миргородський пров.

Миргородський пров.

Бикове

151. Мирний пров.

Гусарський пров.

Мирний пров.

Балка

152. Михайлівська вул.

Михайлівська вул.

Зінов’єва (Кірова) вул.

Центр

153. Молдованська вул.

Не було

Червоноармійська вул.

Кущівка

154. Московська вул.

Московська вул.

Дзержинського

Центр

155. Моторна вул.

Не було

Моторна вул.

Новомиколаївка

156. Мотузянка 1-а вул.

Мотузянка вул.

Мотузянка 1-а вул.

Некрасівка

157. Мотузянка 2-а вул.

Не було

Мотузянка 2-а вул.

Некрасівка

158. Надежінська вул.

Не було

Ударна вул.

Н. Балашівка

159. Наливайка вул.

Торгова вул.

Колгоспна вул.

Новомиколаївка

160. Нарізна вул.

Не було

Бабушкіна вул.

Новомиколаївка

161. Некрасова вул.

Не було

Некрасова вул.

Некрасівка

~ 42 ~

162. Нижньо-Донська вул.

Нижньо-Донська

Тімірязєва вул.

Центр

163. Нижня Биківська вул.

Нижня Биківська вул.

Пушкіна вул.

Бикове

164. Никанорівська вул.

Никанорівська вул.

Никанорівська вул.

Пермський

165. Ніжньо-Пермська вул.

Нижньо-Пермська

Нижнє-Пермська вул.

Пермський

166. Нікітіна вул.

Не було

Маяковського вул.

Некрасівка

167. Нова вул.

Не було

Андре Марті

Бикове

168. Новгородська вул.

Новгородська вул.

Новгородська вул.

Кущівка

169. Новгородський пров.

Новгородський пров.

Новгородський пров.

Кущівка

170. Новгородський пров. 2-й

Новгородський пров. 2-й

Новгородський пров. 2-й

Кущівка

171. Новоросійська вул.

Новоросійська вул.

Новоросійська вул.

Новоолексіївка

172. Новослобідська вул.

Новослобідська вул.

Новослобідська вул.

Новомиколаївка

173. Новоукраїнська вул.

Варшавська вул.

Варшавська вул.

Новомиколаївка

174. Об’їзний пров.

Об’їзний пров.

Об’їзний пров.

Балка

175. Обривний пров.

Обривний пров.

Обривний пров.

Бикове

176. Овражна 1-а вул.

Овражна 1-а вул.

Овражна 1-а вул.

Кущівка

177. Овражна 2-а вул.

Овражна 2-а вул.

Овражна 2-а вул.

Кущівка

178. Овражна 3-я вул.

Овражна 3-я вул.

Овражна 3-я вул.

Кущівка

179. Овражна 4-а вул.

Овражна 4-а вул.

Овражна 4-а вул.

Кущівка

180. Овражна 5-а вул.

Овражна 5-а вул.

Овражна 5-а вул.

Кущівка

181. Овражна 6-а вул.

Овражна 6-а вул.

Овражна 6-а вул.

Кущівка

182. Овражна 7-а вул.

Овражна 7-а вул.

Овражна 7-а вул.

Кущівка

183. Овражний пров.

Овражний пров.

Овражний пров.

Кущівка

184. Огородний пров.

Огородний пров.

Огородний пров.

Пермський

185. Одеська вул.

Одеська вул.

Одеська вул.

Центр

186. Озерна Балка

Озерна Балка

Озерна Балка

Бикове

187. Олександрівська вул.

Олександрівська вул.

Володарського вул.

Центр

188. Олександрійська вул.

Олександрійська вул.

Олександрійська вул.

Центр

189. Олексіївська вул.

Олексіївська вул.

Олексіївська вул.

Центр

190. Ольвіопольська вул.

Ольвіопольська вул.

Ольвіопольська вул.

Новоолексіївка

191. Острівська вул.

Острівська вул.

Острівська вул.

Центр

192. Павлівська вул.

Павлівська вул.

Артема вул.

Бикове

193. Паркова 1-а вул.

Паркова 1-а вул.

Паркова 1-а вул.

Новоолексіївка

194. Паркова 2-а вул.

Паркова 2-а вул.

Паркова 2-а вул.

Новоолексіївка

195. Паркова 3-а вул.

Паркова 3-а вул.

Паркова 3-а вул.

Новоолексіївка

196. Пашутінська вул.

Пашутінська вул.

Компанійця вул.

Центр

197. Перекопський пров.

Перекопський пров.

Перекопський пров.

Балка

198. Переяславська вул.

Не було

Тореза вул.

Бикове

199. Петербурзька вул.

Петроградська вул.

Ленінградська вул.

Новомиколаївка

200. Петропавлівська вул.

Петропавлівська вул.

Енгельса вул.

Центр

201. Петропавлівський пров.

Петропавлівський пров.

Енгельса пров.

Балка

202. Пирогова вул.

Не було

Пирогова вул.

Некрасівка

203. Південна вул.

Не було

Каляєва вул.

Кущівка

204. Піший пров.

Піший пров.

Піший пров.

Балка

205. Піщаний пров.

Піщаний пров.

Піщаний пров.

Балка

206. Плетений пров.

Плетений пров.

Плетений пров.

Бикове

207. Пляжева вул.

Не було

Пляжева вул.

Новомиколаївка

208. Подільський пров.

Подільський пров.

Подільський пров.

Балка

209. Покровська вул.

Покровська вул.

Рози Люксембург вул.

Центр

210. Покровський пров.

Покровський пров.

Ворошилова пров.

Ковалівка

211. Поліцейський пров.

Поліцейський пров.

Слуцького пров.

Центр

212. Полтавська вул.

Полтавська вул.

Полтавська вул.

Балка

213. Полуботка вул.

Не було

9-го Січня вул.

Кущівка

214. Польова вул.

Польова вул.

Польова вул.

Бикове

215. Поперечна вул.

Поперечна вул.

Поперечна вул.

Новоолексіївка

216. Потьомкінська вул.

Потьомкінська вул.

Потьомкінська вул.

Новоолексіївка

217. Поштовий пров.

Поштовий пров.

Поштовий пров.

Пермський

218. Преображенська вул.

Преображенська вул.

Карла Лібкнехта вул.

Центр

219. Придорожна вул.

Не було

Желябова вул.

Некрасівка

220. Приютінська вул.

Приютінська вул.

Радянська вул.

Ковалівка

221. Прогонний пров.

Прогонний пров.

Прогонний пров.

Пермський

222. Прогонний тупик

Прогонний тупик

Прогонний тупик

Пермський

223. Промислова вул.

Не було

Промислова вул.

Центр

224. Прямий провул.

Прямий провул.

Прямий провул.

Пермський

225. Риночна вул.

Риночна вул.

Риночна вул.

Центр

226. Річковий пров.

Водний пров.

Річковий пров.

Центр

227. Робоча 10-а вул.

Робоча 10-а вул.

Робоча 10-а вул.

Кущівка

228. Робоча 11-а вул.

Робоча 11-а вул.

Робоча 11-а вул.

Кущівка

229. Робоча 1-а вул.

Робоча 1-а вул.

Робоча 1-а вул.

Кущівка

~ 43 ~

230. Робоча 2-а вул.

Робоча вул.

Робоча 2-а вул.

Кущівка

231. Робоча 3-я вул.

Робоча 3-я вул.

Робоча 3-я вул.

Кущівка

232. Робоча 4-а вул.

Робоча 4-а вул.

Робоча 4-а вул.

Кущівка

233. Робоча 5-а вул.

Робоча 5-а вул.

Робоча 5-а вул.

Кущівка

234. Робоча 6-а вул.

Робоча 6-а вул.

Робоча 6-а вул.

Кущівка

235. Робоча 7-а вул.

Робоча 7-а вул.

Робоча 7-а вул.

Кущівка

236. Робоча 8-а вул.

Робоча 8-а вул.

Робоча 8-а вул.

Кущівка

237. Робоча 9-а вул.

Робоча 9-а вул.

Робоча 9-а вул.

Кущівка

238. Ровенська вул.

Ровенська вул.

Ровенська вул.

Бикове

239. Ровенський пров.

Ровенський пров.

Ровенський пров.

Бикове

240. Роздільна 1-а вул.

Не було

Роздільна 1-а вул.

Ст. Балашівка

241. Роздільна 2-а вул.

Не було

Роздільна 2-а вул.

Ст. Балашівка

242. Роздільна 3-я вул.

Не було

Роздільна 3-я вул.

Ст. Балашівка

243. Ростовський пров.

Чечора В. пров.

Ростовський пров.

Бикове

244. Румянцева вул.

Не було

Куйбишева вул.

Новомиколаївка

245. Садова вул.

Садова вул.

Садова вул.

Пермський

246. Салганний пров.

Салганний пров.

Салганний пров.

Балка

247. Салтикова-Щедріна вул.

Не було

Салтикова-Щедріна вул.

Н. Балашівка

248. Севастопольська вул.

Севастопольська вул.

Севастопольська вул.

Новомиколаївка

249. Семенівський пров.

Семенівський пров.

Семенівський пров.

Кущівка

250. Середній пров.

Середній пров.

Середній пров.

Кущівка

251. Середня вул.

Середня вул.

Середня вул.

Новоолексіївка

252. Сибірський пров.

Сибірський пров.

Сибірський пров.

Бикове

253. Сиваська вул.

Не було

Сиваська вул.

Некрасівка

254. Сичова вул.

Не було

Сичова вул.

Балка

255. Сімейний пров.

Сімейний пров.

Сімейний пров.

Ковалівка

256. Сінна вул.

Сінна вул.

Сінна вул.

Пермський

257. Сінна площа

Сінна площа

Сінна площа

Пермський

258. Сінний пров.

Сінний пров.

Сінний пров.

Пермський

259. Скелистий пров.

Скелистий пров.

Скелистий пров.

Балка

260. Скобелівська вул.

Скобелівська вул.

Інтернаціональна вул.

Пермський

261. Сліпий пров.

Сліпий пров.

Сліпий пров.

Балка

262. Слов’янська вул.

Слов’янська вул.

Слов’янська вул.

Новомиколаївка

263. Соборний пров.

Соборний пров.

Центральний пров.

Центр

264. Соколівська вул.

Соколівська вул.

Соколівська вул.

Пермський

265. Соколівський пров.

Соколівський пров.

Соколівський пров.

Пермський

266. Солдатська вул.

Солдатська вул.

20 років Міліції вул.

Пермський

267. Солодка балка вул.

Солодка балка вул.

Солодка балка вул.

Ковалівка

268. Сорочинська 1-а вул.

Не було

1-ої П’ятирічки вул.

Н. Балашівка

269. Сорочинська 2-а вул.

Не було

2-ої П’ятирічки вул.

Н. Балашівка

270. Союзний пров.

Союзний пров.

Союзний пров.

Бикове

271. Спортивна вул.

Спортивна вул.

Спортивна вул.

Новоолексіївка

272. Спускний пров.

Спускний пров.

Спускний пров.

Центр

273. Стволова вул.

Не було

Стволова вул.

Н. Балашівка

274. Степний пров.

Степний пров.

Степний пров.

Балка

275. Суботівська вул.

Не було

Шолохова вул.

Некрасівка

276. Суворовський бульвар

Суворовський бульвар

Суворовська вул.

Новоолексіївка

277. Сугокліївська вул.

Сугокліївська вул.

Сугокліївська вул.

Пермський

278. Сухумська вул.

Сухумська вул.

Сухумська вул.

Бикове

279. Сухумський пров.

Сухумський пров.

Сухумський пров.

Бикове

280. Таврійська вул.

Таврійська вул.

Таврійська вул.

Кущівка

281. Театральна вул.

Театральна вул.

Театральний пров.

Центр

282. Тираспольський пров.

Не було

Тираспольський пров.

Балка

283. Тиха вул.

Тиха вул.

Тиха вул.

Новоолексіївка

284. Товарний пров.

Не було

Товарний пров.

Ст. Балашівка

285. Толстого вул.

Не було

Толстого вул.

Некрасівка

286. Торгові ряди

Торгові ряди

Червоні ряди

Центр

287. Транспортна вул.

Транспортна вул.

Транспортна вул.

Ковалівка

288. Троїцька вул.

Троїцька вул.

Профінтерна вул.

Новомиколаївка

289. Тургенєва вул.

Не було

Тургенєва вул.

Н. Балашівка

290. Українська вул.

Українська вул.

Українська вул.

Новоолексіївка

291. Уманська вул.

Не було

Сакко і Ванцеті

Новомиколаївка

292. Училищний пров.

Училищний пров.

Училищний пров.

Ковалівка

293. Фонтанна вул.

Фонтанна вул.

Фонтанна вул.

Новомиколаївка

294. Харківська вул.

Харківська вул.

Харківська вул.

Балка

295. Херсонська вул.

Херсонська вул.

Херсонська вул.

Кущівка

296. Хмельницького вул.

Не було

Марата вул.

Бикове

297. Церковна вул.

Церковна вул.

Червоних інвалідів

Бикове

~ 44 ~

298. Ціолковського вул.

Не було

Ціолковського вул.

Новомиколаївка

299. Чайковського вул.

Не було

Чайковського вул.

Балка

300. Черкаський пров.

Не було

Комінтерна вул.

Н. Балашівка

301. Чернігівська вул.

Не було

Чкалова вул.

Н. Балашівка

302. Черняхівський пров.

Черняхівський пров.

Черняховського пров.

Кущівка

303. Чехова вул.

Не було

Чехова вул.

Некрасівка

304. Чигиринська вул.

Чигиринська вул.

Чигиринська вул.

Ковалівка

305. Чугуївський пров.

Не було

Сталіна пров.

Новомиколаївка

306. Чумацька вул.

Не було

Комсомольська

Пермський

307. Шахтарська 1-а вул.

Не було

Шахтарська 1-а вул.

Н. Балашівка

308. Шахтарська 2-а вул.

Не було

Шахтарська 2-а вул.

Н. Балашівка

309. Шахтарська 3-я вул.

Не було

Шахтарська 3-я вул.

Н. Балашівка

310. Шахтарська 4-а вул.

Не було

Шахтарська 4-а вул.

Н. Балашівка

311. Шахтарська 5-а вул.

Не було

Шахтарська 5-а вул.

Н. Балашівка

312. Шахтарська 6-а вул.

Не було

Шахтарська 6-а вул.

Н. Балашівка

313. Шахтарська вул.

Не було

Шахтарська вул.

Н. Балашівка

314. Шевченка вул.

Петрівська вул.

Шевченка вул.

Центр

315. Шкільна вул.

Не було

Красіна вул.

Кущівка

316. Ярмарочна вул.

Ярмарочна вул.

Ярмарочна вул.

Новоолексіївка

317. Ярмарочна площа

Ярмарочна площа

Ярмарочна площа

Балка

318. Ярославська вул.

Ярославська вул.

Ярославська вул.

Новомиколаївка

ПЕРЕЛІК

вулиць, що зникли з мапи міста у 1945 – 1955 роках

№

Назва

Мікрорайон

Причина зникнення

пор.

1.

Вільна вул.

Балка

Забудована

2.

Вільний пров.

Балка

Забудований

3.

Землянки

Новоолексіївка

Забудована

4.

Землянки

Центр

Забудована

5.

Ковальський пров.

Балка

Забудований

6.

Лассаля вул.

Пермський

Забудована

7.

Мотузянка 1-ша вул.

Некрасівка

На основі цих вулиць було сформовано

селище ім. Шолохова

8.

Мотузянка 2-га вул.

Некрасівка

(з 1956 року – селище Миру)

ПЕРЕЛІК

нових та перейменованих вулиць

(1945 – 1955)

№

Назва станом

Назва станом

Мікрорайон

пор.

на кінець 1944 року

на початок 1955 року

1.

Аврамівський пров.

Cєдова пров.

Балка

2.

Не було

Артилерійський пров. 1-й

Балка

3.

Не було

Артилерійський пров. 2-й

Балка

4.

Не було

Армійський пров.

Балка

5.

Не було

Береславський тупик

Балка

6.

Не було

Береславський пров.

Балка

7.

Не було

Біанський тупик

Балка

8.

Не було

Біанська Набережна

Балка

9.

Не було

Васнєцова вул.

Балка

10.

Не було

Васнєцовський пров.

Балка

11.

Не було

Восточний (Східний) пров.

Балка

12.

Не було

Остапа Вишні вул.

Балка

13.

Не було

Олександрійський пров.

Балка

14.

Не було

Восточна (Східна) вул.

Балка

15.

Не було

Гаубичний пров.

Балка

16.

Не було

Голубиний тупик

Балка

17.

Не було

Далекосхідна вул.

Балка

18.

Не було

Дружби пров.

Балка

19.

Не було

Дальній пров.

Балка

20.

Не було

Желтовського пров.

Балка

21.

Не було

Загірний пров.

Балка

22.

Не було

Косий в’їзд

Балка

23.

Не було

Карабінерний пров.

Балка

24.

Не було

Матросова вул.

Балка

25.

Не було

Мінський тупик

Балка

~ 45 ~

26.

Не було

Малий пров.

Балка

27.

Не було

Мирний тупик

Балка

28.

Не було

Мухіної пров.

Балка

29.

Не було

Молодогвардійський пров.

Балка

30.

Не було

Матросова пров.

Балка

31.

Не було

Макаренка пров.

Балка

32.

Не було

Нестерова вул.

Балка

33.

Не було

Правди вул.

Балка

34.

Не було

Проїзд новий

Балка

35.

Не було

Рибачий пров.

Балка

36.

Не було

Сєдова вул.

Балка

37.

Не було

Степана Разіна вул.

Балка

38.

Не було

Спаський пров.

Балка

39.

Не було

Північний (Сєвєрний) пров.

Балка

40.

Не було

Будівельний (Строітєльний) пров.

Балка

41.

Не було

Студентський пров.

Балка

42.

Не було

Смирнова Юрія пров.

Балка

43.

Не було

Світла вул.

Балка

44.

Не було

Світлогорська вул.

Балка

45.

Не було

Фізкультурний пров.

Балка

46.

Не було

Харківський пров.

Балка

47.

Не було

Черкаська вул.

Балка

48.

Не було

Шевченка пров.

Балка

49.

Не було

Шкільний пров.

Балка

50.

Не було

Яблуневий пров.

Балка

51.

Не було

Андріївський тупик

Бикове

52.

Не було

Андріївський пров.

Бикове

53.

Не було

Великовисківський пров.

Бикове

54.

Не було

Госпітальний пров.

Бикове

55.

Не було

2-й Госпітальний пров.

Бикове

56.

Не було

3-й Госпітальний пров.

Бикове

57.

Не було

Дехтярєва вул.

Бикове

58.

Не було

Дехтярєва пров.

Бикове

59.

Не було

Дмитра Донського пров.

Бикове

60.

Не було

Зелений пров.

Бикове

61.

Не було

Західний пров.

Бикове

62.

Червоних інвалідів

Каховська вул.

Бикове

63.

Не було

Майський пров.

Бикове

64.

Не було

К. Мініна пров.

Бикове

65.

Не було

Адм. Макарова вул.

Бикове

66.

Не було

Нахімова вул.

Бикове

67.

Не було

Жовтневий (Октябрський) пров.

Бикове

68.

Не було

Польовий пров.

Бикове

69.

Не було

Попова пров.

Бикове

70.

Не було

Пожарського вул.

Бикове

71.

Ровенське шосе

Ровенський проспект

Бикове

72.

Не було

Радіо пров.

Бикове

73.

Не було

Сонячний пров.

Бикове

74.

Колонтай вул.

Тобілевича вул.

Бикове

75.

Не було

Щербаківський пров.

Бикове

76.

Не було

Южний (Південний) пров.

Бикове

77.

Не було

Кирпичний тупик

Бикове

78.

Андре Марті вул.

Урожайна вул.

Бикове

79.

Не було

Новосімейний

Ковалівка

80.

Не було

Бережинська вул.

Кущівка

81.

Не було

Бережинське шосе

Кущівка

82.

Не було

Бутовський пров.

Кущівка

83.

Не було

Бережинський пров.

Кущівка

84.

Не було

Бережинський пров. 1-й

Кущівка

85.

Не було

Вишневий пров.

Кущівка

86.

Не було

Весняний пров.

Кущівка

87.

Не було

Весняний тупик

Кущівка

88.

Не було

Герцена пров.

Кущівка

89.

Не було

Жуковського вул.

Кущівка

90.

Не було

Кам’яний пров.

Кущівка

91.

Не було

Катранівський пров.

Кущівка

92.

Не було

Кримський пров.

Кущівка

93.

Не було

Ломаний пров.

Кущівка

~ 46 ~

94.

Не було

Міцкевича вул.

Кущівка

95.

Не було

Новгородський тупик

Кущівка

96.

Не було

Овражна 8-а

Кущівка

97.

Не було

Овражний тупик

Кущівка

98.

Не було

Руднєва пров.

Кущівка

99.

Не було

Середній в’їзд пров.

Кущівка

100.

Не було

Свердлова пров.

Кущівка

101.

Не було

Таврійський пров.

Кущівка

102.

Не було

Урицького вул.

Кущівка

103.

Не було

Чернишевського 2-а вул.

Кущівка

104.

Не було

Чайкіної вул.

Кущівка

105.

Не було

Шахматний пров.

Кущівка

106.

Не було

Акад. Палладіна вул.

Н.Балашівка

107.

Не було

Аерофлотська вул.

Н.Балашівка

108.

Не було

Брикетний пров.

Н.Балашівка

109.

Не було

Гірничий пров.

Н.Балашівка

110.

Не було

Достоєвського пров.

Н.Балашівка

111.

Не було

Інгульська Набережна

Н.Балашівка

112.

Не було

Виконкомівська вул.

Н.Балашівка

113.

Не було

Червонофлотська вул.

Н.Балашівка

114.

Не було

Кільцева вул.

Н.Балашівка

115.

Не було

Козакова вул.

Н.Балашівка

116.

Не було

Нововугільний пров.

Н.Балашівка

117.

Не було

Коцюбинського пров.

Н.Балашівка

118.

Не було

Ломоносова вул.

Н.Балашівка

119.

Не було

Ленінградський пров.

Н.Балашівка

120.

Не було

Марка Вовчка вул.

Н.Балашівка

121.

Не було

Озерна Балка

Н.Балашівка

122.

Не було

Павліка Морозова вул.

Н.Балашівка

123.

Не було

Обознівський пров.

Н.Балашівка

124.

Не було

Обознівське шосе

Н.Балашівка

125.

Не було

Обознівська вул.

Н.Балашівка

126.

Не було

Відбійний пров.

Н.Балашівка

127.

Не було

Павлова вул.

Н.Балашівка

128.

Не було

Папаніна вул.

Н.Балашівка

129.

Не було

Піонерська 1-а вул.

Н.Балашівка

130.

Не було

Піонерська 2-а вул.

Н.Балашівка

131.

Не було

Піонерська 3-я вул.

Н.Балашівка

132.

Не було

Піонерська 4-а вул.

Н.Балашівка

133.

Не було

Піонерська 5-а вул.

Н.Балашівка

134.

Не було

Прорізний пров.

Н.Балашівка

135.

Не було

Совхозна вул.

Н.Балашівка

136.

Не було

Третьої п’ятирічки вул.

Н.Балашівка

137.

Не було

Шахтарський пров.

Н.Балашівка

138.

Воєнна вул.

Жданова вул.

Н.Миколаївка

139.

Не було

Жданова пров.

Н.Миколаївка

140.

Не було

Залізничний пров.

Н.Миколаївка

141.

Не було

Котляревського вул.

Н.Миколаївка

142.

Не було

Короленка пров.

Н.Миколаївка

143.

Не було

Лісопаркова вул.

Н.Миколаївка

144.

Не було

Мало-Новослобідська

Н.Миколаївка

145.

Не було

Мала Бабушкіна вул.

Н.Миколаївка

146.

Не було

Мала Сєрова вул.

Н.Миколаївка

147.

Не було

Осипенко Мала вул.

Н.Миколаївка

148.

Не було

Братський пров.

Новоолексіївка

149.

Не було

Больнічний (Лікарняний) пров.

Новоолексіївка

150

Не було

Вишинського пров.

Новоолексіївка

151.

Не було

Глінки пров.

Новоолексіївка

152.

Не було

Дачний пров.

Новоолексіївка

153.

Не було

Жукова вул.

Новоолексіївка

154.

Не було

Конєва вул.

Новоолексіївка

155.

Не було

Зої Космодем’янської вул.

Новоолексіївка

156.

Середня вул.

Суворова пров.

Новоолексіївка

157.

Не було

Сєрова Мала вул.

Новоолексіївка

158.

Потьомкінська вул.

Ушакова вул.

Новоолексіївка

159.

Не було

Олега Кошевого

Некрасівка

160.

Мотузянка 1-а вул.

Селище ім. Шолохова (селище Миру)

Некрасівка

161.

Мотузянка 2-га вул.

Селище ім. Шолохова (селище Миру)

Некрасівка

~ 47 ~

162.

Не було

Сталінградська вул.

Некрасівка

163.

Не було

Айвазовського вул.

Пермський

164.

Не було

Айвазовського пров.

Пермський

165.

Не було

Бережний пров.

Пермський

166.

Не було

Бобринецький пров.

Пермський

167.

Не було

Бобринецький тупик

Пермський

168.

Не було

Ватутіна вул.

Пермський

169.

Не було

Ватутіна пров.

Пермський

170.

Не було

Грибоєдова пров.

Пермський

171.

Не було

Можайського вул.

Пермський

172.

Не було

Маршала Говорова вул.

Пермський

173.

Не було

Друку (Печаті) пров.

Пермський

174.

Не було

Садовий пров.

Пермський

175.

Не було

Халтуріна вул.

Пермський

176.

Не було

Береговий тупик

Ст. Балашівка

177.

Не було

Лазо вул.

Ст. Балашівка

178.

Не було

Лазо пров.

Ст. Балашівка

179.

Не було

Водозбірний пров.

Ст. Балашівка

180.

Не було

Дунаєвського пров.

Ст. Балашівка

181.

Не було

Лелеківський пров.

Ст. Балашівка

182.

Не було

Лелеківський пров. 2-й

Ст. Балашівка

183.

Не було

Лелеківський пров. 3-й

Ст. Балашівка

184.

Не було

Пархоменка вул.

Ст. Балашівка

185.

Не було

Пархоменка пров.

Ст. Балашівка

186.

Не було

Роздільний 1-й пров.

Ст. Балашівка

187.

Не було

Роздільний 2-й пров.

Ст. Балашівка

188.

Не було

Роздільний 3-й пров.

Ст. Балашівка

189.

Не було

Роздільний 4-й пров.

Ст. Балашівка

190.

Не було

Водостічна вул.

Центр

191.

Кузнєчна

Грузова (Вантажна)

Центр

192.

Не було

Луговий пров.

Центр

193.

Не було

Одеський пров.

Центр

194.

Не було

Острівський тупик

Центр

Перелік вулиць,

перейменованих

у 1956 – 1957 роках [56]

(із колекції

Юрія Тютюшкіна)

~ 48 ~

Рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 6 травня 1957 року

«Про правила вуличного руху транспорту і пішоходів вулицями м. Кіровограда» з кн. «Справочник госучреждений, предприятий и организаций, наименования улиц города и других справок по городу Кировограду», 1958 [56]

(із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 49 ~

Рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради

депутатів трудящих від 10 жовтня 1957 року

«Про благоустрій та санітарний стан міста Кіровограда» з кн.

«Справочник госучреждений, предприятий и организаций,

наименования улиц города и других справок по городу

Кировограду», 1958 [56] (із колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 50 ~

МІКРОРАЙОНИ МІСТА

Мікрорайони міста у 1939-1955 роках – з використанням мапи генерального штабу

Робітничо-селянської червоної армії 1939 року [21] (рис. автора)

Таблиця 1

РОЗТАШУВАННЯ МІКРОРАЙОНІВ

№

Назва мікрорайону

Розташування

на території міста

1

Балка

Східна частина

2

Бикове

Західна частина

3

Ковалівка

Західна частина

4

Кущівка

Південно-східна частина

5

Некрасівка

Північна частина

6

Нова Балашівка

Північно-західна частина

7

Новомиколаївка

Північна частина

8

Новоолексіївка

Південно-західна частина

9

Пермський

Південна частина

10

Стара Балашівка

Північно-західна частина

11

Центр

Центральна частина

~ 51 ~

БАЛКА

Межі мікрорайону виглядають так: лежить він

школа № 26), собор святих Петра і Павла,

із обох боків річки Біянки (до поч. ХХ ст.

Петропавлівський цвинтар, на якому були

називалася Балкою) – від її початку в районі так

поховані відомі єлисаветградці. Останніми на

званих дач Песецького до впадіння річки в Інгул зі

цьому

цвинтарі

здійснювалися

поховання

сходу на захід та від вулиці Запорізької до

радянських воїнів, що звільняли Кіровоград

Клинцівської з півночі на південь. Це одна з

у 1944 році. Після закриття цвинтаря в кінці 1950-х

найстаріших околиць міста. Перші споруди тут

років ці могили мали бути перенесені до

виникли ще у XVIII столітті [39].

меморіального цвинтаря на фортечних валах,

Про те, хто і звідки переселявся у цей край,

проте у дослідників [33] є сумніви в тому, що це

на думку Ю. Матівоса, свідчать топонімічні назви

насправді сталося.

вулиць, провулків, тупиків, проїздів Балки. Вулиці

У перше повоєнне десятиліття у мікрорайоні

Харківська, Полтавська, Запорізька, Берислав-

виникло 48 вулиць. Загалом у середині 1950-х

ська, Січова, провулки Тираспольський, Перекоп-

років тут налічувалося 89 вулиць.

ський, Козачий. Пізніше, щоправда, з’явилися

Пізніше східна частина мікрорайону, де

іменні назви, що увічнюють і досі державних,

розташовувалася

більшість

нових

вулиць,

політичних, військових діячів Росії та СРСР. Але

отримала назву «Велика Балка». Така назва

не вони визначають походження цієї околиці

вперше зустрічається в довіднику 1958 року

міста [39].

видання [56] із колекції Юрія Тютюшкіна.

На Балці розташовувалися народні училища:

У кінці 1940-х – 1950-х роках мешканці Балки

на вул. Новгородській (згодом – середня школа

користувалися міськими автобусами маршрутів

№ 2), на Ярмарковій площі – імені М. Гоголя

№ 5 «Ровенське КП – Балка» та № 6 «Криворізьке

(згодом – клуб і початкова школа) та побудована

КП – Новонекрасівка».

в

кінці

1930-х

років

неподалік

середня

1913 (рис. П. Рябкова)

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

~ 52 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1. Аврамівській пров.

Аврамівський пров.

Аврамівській пров.

Сєдова пров.

2. Аджамський пров.

Аджамський пров.

Аджамський пров.

Аджамський пров.

3. Ананівський пров.

Ананівський пров.

Ананівський пров.

Ананівський пров.

4. Балківський пров.

Балківський пров.

Балківський пров.

Балківський пров.

5. Верхньо-Степова вул.

Верхньо-Степова вул.

Верхньо-Степова вул.

Верхньо-Степова вул.

6. Глухий пров.

Глухий пров.

Глухий пров.

Глухий пров.

7. Голубиний пров.

Голубиний пров.

Голубиний пров.

Голубиний пров.

8. Гусарський пров.

Мирний пров.

Мирний пров.

Мирний пров.

9. Запорізька вул.

Запорізька вул.

Запорізька вул.

Запорізька вул.

10. Кірасирський пров.

Добролюбова пров.

Донський пров.

Донський пров.

11. Кладбіщенська вул.

Вільна вул.

Вільна вул.

Не було

12. Кладбіщенський пров.

Вільний пров.

Вільний пров.

Не було

13. Ковальський пров.

Ковальський пров.

Ковальський пров.

Не було

14. Козачий пров.

Козачий пров.

Козачий пров.

Козачий пров.

15. Колодязна вул.

Колодязна вул.

Колодязна вул.

Колодязна вул.

16. Колодязний пров.

Колодязний пров.

Колодязний пров.

Колодязний пров.

17. Криничуватська вул.

Криничуватська вул.

Криничуватська вул.

Криничуватська вул.

18. Крутий пров.

Крутий пров.

Крутий пров.

Крутий пров.

19. Куцівський пров.

Куцівський пров.

Куцівський пров.

Куцівський пров.

20. Лісний пров.

Лісний пров.

Лісний пров.

Лісний пров.

21. Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

Мельнічний пров.

22. Могильний пров.

Гористий пров.

Гористий пров.

Гористий пров.

23. Не було

Не було

Не було

Артилерійський пров. 1-й

24. Не було

Не було

Не було

Артилерійський пров. 2-й

25. Не було

Не було

Не було

Армійський пров.

26. Не було

Не було

Не було

Гаубичний пров.

27. Не було

Не було

Не було

Голубиний тупик

28. Не було

Не було

Не було

Далекосхідна вул.

29. Не було

Не було

Не було

Дружби пров.

30. Не було

Не було

Не було

Дальній пров.

31. Не було

Не було

Не було

Желтовського пров.

32. Не було

Не було

Не було

Загірний пров.

33. Не було

Не було

Не було

Косий в’їзд

34. Не було

Не було

Не було

Карабінерний пров.

35. Не було

Не було

Не було

Матросова вул.

36. Не було

Не було

Не було

Мінський тупик

37. Не було

Не було

Не було

Малий пров.

38. Не було

Не було

Не було

Мирний тупик

39. Не було

Не було

Не було

Мухіної пров.

40. Не було

Не було

Не було

Молодогвардійський пров.

41. Не було

Не було

Не було

Матросова пров.

42. Не було

Не було

Не було

Макаренка пров.

43. Не було

Не було

Не було

Нестерова вул.

44. Не було

Не було

Не було

Правди вул.

45. Не було

Не було

Не було

Проїзд новий

46. Не було

Не було

Не було

Рибачий пров.

47. Не було

Не було

Не було

Сєдова вул.

48. Не було

Не було

Не було

Степана Разіна вул.

49. Не було

Не було

Не було

Спаський пров.

50. Не було

Не було

Не було

Північний (Сєвєрний) пров.

51. Не було

Не було

Не було

Будівельний пров.

52. Не було

Не було

Не було

Студентський пров.

53. Не було

Не було

Не було

Смирнова Юрія пров.

54. Не було

Не було

Не було

Світла вул.

55. Не було

Не було

Не було

Світлогорська вул.

56. Не було

Не було

Не було

Фізкультурний пров.

57. Не було

Не було

Не було

Харківський пров.

58. Не було

Не було

Не було

Черкаська вул.

59. Не було

Не було

Не було

Шевченка пров.

60. Не було

Не було

Не було

Шкільний пров.

61. Не було

Не було

Не було

Яблуневий пров.

62. Не було

Білоруський пров.

Білоруський пров.

Білоруський пров.

63. Не було

Не було

Не було

Береславський тупик

64. Не було

Не було

Не було

Береславський пров.

65. Не було

Не було

Не було

Біанський тупик

66. Не було

Не було

Не було

Біанська Набережна

~ 53 ~

67. Не було

Не було

Не було

Васнєцова

68. Не було

Не було

Не було

Васнєцовський пров.

69. Не було

Не було

Не було

Восточний (Східний) пров.

70. Не було

Не було

Не було

Остапа Вишні вул.

71. Не було

Не було

Не було

Восточна (Східна) вул.

72. Не було

Червоний пров.

Волинський пров.

Червоний пров.

73. Не було

Піонерський пров.

Конотопський пров.

Піонерський пров.

74. Не було

Не було

Не було

Олександрійський пров.

75. Не було

Сичова вул.

Сичова вул.

Сичова вул.

76. Не було

Тираспольський пров.

Тираспольський пров.

Тираспольський пров.

77. Не було

Чайковського вул.

Чайковського вул.

Чайковського вул.

78. Об’їзний пров.

Об’їзний пров.

Об’їзний пров.

Об’їзний пров.

79. Перекопський пров.

Перекопський пров.

Перекопський пров.

Перекопський пров.

80. Петропавлівський пров.

Енгельса пров.

Петропавлівський пров.

Енгельса пров.

81. Піший пров.

Піший пров.

Піший пров.

Піший пров.

82. Піщаний пров.

Піщаний пров.

Піщаний пров.

Піщаний пров.

83. Подільський пров.

Подільський пров.

Подільський пров.

Подільський пров.

84. Полтавська вул.

Полтавська вул.

Полтавська вул.

Полтавська вул.

85. Салганний пров.

Салганний пров.

Салганний пров.

Салганний пров.

86. Скелистий пров.

Скелистий пров.

Скелистий пров.

Скелистий пров.

87. Сліпий пров.

Сліпий пров.

Сліпий пров.

Сліпий пров.

88. Степний пров.

Степний пров.

Степний пров.

Степний пров.

89. Харківська вул.

Харківська вул.

Харківська вул.

Харківська вул.

Пам’ятник професору

В. Григоровичу на

Петропавлівському

цвинтарі (із кол.

В. Петракова)

Пам’ятник радянським

воїнам на братській могилі на

Петропавлівському цвинтарі –

фото сер. 1950-х рр.

(із фондів ДАКО)

Храм святих Петра і Павла, поч. ХХ ст.

(із кол. В. Петракова)

Школа № 26, побудована в 1938 році неподалік від

Балківського народного училища, з 1999 року – інститут КІРУЕ

(сучасне фото)

~ 54 ~

БИКОВЕ

У нашому місті є цілі квартали, які за останні

легко знайти – в районі вул. Ровенської вона має

100-150 років майже не змінилися. Старовинні

досить круті схили. Цей район був досить бідним і

будинки – гарні і не дуже, вузенькі, іноді не більше

довго в його архітектурі переважали землянки.

1,5 метри завширшки, покручені вулички, стара

Мешканці ж займалися переважно олійним

бруківка. Маю погодитися з Ольгою Степановою в

промислом. Ще на початку минулого століття

тому, що «гуляти цим містом в гарний осінній

міський санітарний лікар постійно звертався до

день – велике задоволення. Тут зникає час і легко

міської думи з вимогами закрити антисанітарні

можна уявити, що зараз з-за повороту з'явиться

олійні, коптильні оселедців тощо, які знаходилися

кінний екіпаж…» [57]. Не всі вулиці колишньої

в цьому районі [39].

Биківської

слободи

такі,

хоча

навіть

на

Біля Биківського цвинтаря, на теперішній

«парадних»

Нижній

Биківській

та

Верхній

вулиці

Габдрахманова

(колишній

Польовій)

Биківській збереглися чудові старовинні будинки.

єлисаветградський

купець

Дем'ян

Купченко

Якщо звернути з центральних вулиць слободи, то

на початку ХХ століття збудував богадільню

можна сповна відчути дух того міста, про яке

(притулок для інвалідів, убогих, непрацездатних,

писали Ю. Яновський та В. Винниченко.

старих людей [54]) на 50 ліжок. Ще до початку

Слобідське поселення під керівництвом

будівництва Д. Купченко поклав на рахунок

капітана Бикова, як стверджує Ольга Степанова,

закладу 100 тисяч, щоб після його смерті доходи

виникло ще у 1753 році [57]. На думку ж Максима

від вкладу витрачалися на утримання богадільні.

Сінченка, яку він висловив у мережі «Facebook», Дем'ян Іванович також виділяв гроші на

Бикове – це район, у якому мешкали офіцери будівництва Знам’янської церкви та зробив внесок

з фортечного гарнізону зі своїми родинами.

до банку на її подальше утримання. Неподалік,

Оскільки до кінця 1753 року кореспонденція

напроти Биківського цвинтаря, знімав кімнату

фортеці

святої

Єлисавети

та

канцелярії

у квартирі вчителя Кузнєцова майбутній поет,

Слобідського полку адресувалась у Ново-

а тоді учень реального училища Євген Маланюк.

миргород, очевидно, що заселятись Бикове стало

Трохи

нижче,

на

вулиці

Тобілевича

вже у 1754 році, незадовго до урочистого

(Знам’янській, Колонтай), є будинок Тобілевичів,

закладання фортеці, а можливо й після нього [53].

у якому мешкали Іван Карпович Карпенко-Карий,

На жаль, від того поселення нічого не

його менші брати – майбутні актори Микола

залишилося. Дерев'яне Бикове горіло не раз, і

Садовський та Панас Саксаганський (тоді всі ще

більшість будинків, які ви тут знайдете, збудовані

Тобілевичі), тут зростав Олександр Тарковський і

в кінці XIX – на початку XX століття. Хоча деінде

знімав кімнату його однокласник Євген Чикаленко.

планування наводить на думку про більш давню

Сьогодні в цьому будинку міський літературний

забудову. Адже в межах традиційних кварталів

музей.

тут можна знайти абсолютно несподівані,

Нижче, на вул. Рівненський (у варіанті

«таємні» вулички [57].

1910-х – 1960-х років – Ровенській), зберігся

У середині XVIII століття у цьому невеликому

будинок, у якому мешкав з 1909 до 1919 року

прямокутнику між річкою та вул. Габдрахманова

Юрій Яновський. На ньому є меморіальна дошка.

(колишньою

Польовою),

Ровенською

та

Прямо навпроти, на розі з Плетеним провулком, –

Андріївською вміщалася не одна, а три слободи.

будівля Биківського народного училища ім.

Одночасно зі створенням Слобідського

Жуковського, у якому навчався Володимир

поселення капітана Бикова поряд з фортецею

Винниченко. Сьогодні будівля наново обкладена

почали селитися грецькі купці. Олександр Пашутін

цеглою, тож зовні нецікава, бо втратила ознаки

в «Історичному нарисі м. Єлисаветград» пише про

свого стилю.

те, що 1 квітня 1755 року капітану Бикову було

Ще нижче – на Верхній Биківській –

доручено відвести землю греку Дмитру Юр'єву,

арештантський дім або «несправжня тюрма».

який бажав вступити до міщанства фортеці

Кримінальників тут не тримали. До 1884 року

св. Єлисавети. Греків у нашому місті тоді було

в арештантський дім потрапляли банкрути, які не

чимало. Вони мали навіть власний орган

могли розрахуватися з боргами, та бродяги.

самоврядування і в 1760 році під керівництвом

А з 1884 року – також політичні в'язні. І першим

вихідця з Венеції Юхима Темелія почали

політв'язнем

у

«несправжній

тюрмі»

став

будувати власний храм святого Костянтина. Це

народоволець Олександр Тарковський – батько

єдина церква в нашому місті, в якій ніколи не

Арсенія, дід Андрія Тарковського, беззмінний

припинялися богослужіння. Зараз це собор Різдва

єлисаветградський гласний (вже після ув'язнення

Пресвятої Богородиці, але ми й сьогодні

та заслання) [57]. Пізніше це приміщення

називаємо цей храм Грецькою церквою, навіть не

передали під пастерівську станцію, а з 1950-х

замислюючись чому.

років там розташовано обласну санітарно-

На

схилах

Чечорської

балки,

як

епідеміологічну станцію.

зазначає Юрій Матівос, селилися молдовани. Тоді

На одному з останніх будинків на Верхній

в яру протікала маленька річка – Чечора. Зараз

Биківський збереглася табличка «Будував технік

Чечора «спить» і тільки іноді навесні дає про себе

Г.Н. Зусман. 1912» (до речі, у цей будинок, який

знати, створюючи проблеми мешканцям вулиць

належав Рєзнікову, перевели арештантський дім).

Глінки та Сухумської. А от саму балку і зараз

Привертає увагу сусідній триповерховий будинок

~ 55 ~

з «пентхаусом» – такі кімнатки на дахах, з яких

У період німецької окупації за рішенням

відкривався вид на всі чотири сторони, свого часу

Кіровоградської міської управи на два з поло-

були дуже популярні в Єлисаветграді [57].

виною роки – до січня 1944 року – усім вулицям

На вулиці Нижній Биківській (Пушкіна) можна

мікрорайону було повернуто їхні дореволюційні

замилуватися будинками з гарними цегляними

назви, а тим, що виникли за радянських часів

візерунками, каретними сараями на першому

(переважно в районі Озерної балки), – присвоєні

поверсі та невеликими садками на подвір’ях.

нові.

Мікрорайон Бикове (Биківський) зберіг свою

У повоєнні роки в Биковому виникло 24 нові

назву до кінця 1960-х років. У тогочасних

вулиці.

офіційних

документах

вона

зафіксована,

У цьому мікрорайоні по вулицях Андріївській

незважаючи на те, що у середині 1920-х років

та Пушкіна в кінці 1940-х – на початку 1960-х років

вулиці Верхня Биківська та Нижня Биківська були

курсували

міські

автобуси

маршруту

№ 5

перейменовані на Чапаєва й Пушкіна і нічого від

«Ровенське КП – Балка».

прізвища царського офіцера на мапі не лишилося.

1913 (з мапи П. Рябкова)

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

~ 56 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

Дореволюційна назва

пор.

назва

01.11.1941

01.01.1955

1. Андріївська вул.

Андріївська вул.

Андріївська вул.

Андріївська вул.

2. Верхньо-Биківська вул.

Чапаєва вул.

Верхньо-Биківська вул.

Чапаєва вул.

3. Верхньо-Биківський пров.

Чапаєвський пров.

Верхньо-Биківський пров.

Чапаєвський пров.

4. Володимирівський пров.

Міліцейський пров.

Володимирівський пров.

Міліцейський пров.

5. Знам’янська вул.

Колонтай вул.

Знам’янська вул.

Тобілевича вул.

6. Знам’янський пров.

Знам’янський пров.

Знам’янський пров.

Знам’янський пров.

7. Кірпічний пров.

Кірпічний пров.

Кірпічний пров.

Кірпічний пров.

8. Миргородський пров.

Миргородський пров.

Миргородський пров.

Миргородський пров.

9. Не було

Котовського вул.

Запорізька вул.

Котовського вул.

10. Не було

Котовського пров.

Миколаївський пров.

Котовського пров.

11. Не було

Андре Марті вул.

Нова вул.

Урожайна вул.

12. Не було

Тореза вул.

Переяславська вул.

Тореза вул.

13. Не було

Сухумська вул.

Сухумська вул.

Сухумська вул.

14. Не було

Сухумський пров.

Сухумський пров.

Сухумський пров.

15. Не було

Марата

Хмельницького вул.

Марата вул.

16. Не було

Крупської вул.

Кірпічна вул.

Крупської пров.

17. Не було

Ровенське шосе

Не було

Ровенський проспект

18. Не було

Не було

Не було

Андріївський тупик

19. Не було

Не було

Не було

Андріївський пров.

20. Не було

Не було

Не було

Великовисківський пров.

21. Не було

Не було

Не було

Госпітальний пров.

22. Не було

Не було

Не було

2-й Госпітальний пров.

23. Не було

Не було

Не було

3-й Госпітальний пров.

24. Не було

Не було

Не було

Дехтярєва вул.

25. Не було

Не було

Не було

Дехтярєва пров.

26. Не було

Не було

Не було

Дмитра Донського пров.

27. Не було

Не було

Не було

Зелений пров.

28. Не було

Не було

Не було

Західний пров.

29. Не було

Не було

Не було

Майський пров.

30. Не було

Не було

Не було

К. Мініна пров.

31. Не було

Не було

Не було

Адм. Макарова вул.

32. Не було

Не було

Не було

Нахімова вул.

33. Не було

Не було

Не було

Жовтневий пров.

34. Не було

Не було

Не було

Польовий пров.

35. Не було

Не було

Не було

Попова пров.

36. Не було

Не було

Не було

Пожарського вул.

37. Не було

Не було

Не було

Радіо пров.

38. Не було

Не було

Не було

Сонячний пров.

39. Не було

Не було

Не було

Щербаківський пров.

40. Не було

Не було

Не було

Южний (Південний) пров.

41. Нижня Биківська

Пушкіна вул.

Нижня Биківська вул.

Пушкіна вул.

42. Обривний пров.

Обривний пров.

Обривний пров.

Обривний пров.

43. Павлівська вул.

Артема вул.

Павлівська вул.

Артема вул.

44. Плетений пров.

Плетений пров.

Плетений пров.

Плетений пров.

45. Польова вул.

Польова вул.

Польова вул.

Польова вул.

46. Ровенська вул.

Ровенська вул.

Ровенська вул.

Ровенська вул.

47. Ровенський пров.

Ровенський пров.

Ровенський пров.

Ровенський пров.

48. Сибірський пров.

Сибірський пров.

Сибірський пров.

Сибірський пров.

49. Союзний пров.

Союзний пров.

Союзний пров.

Союзний пров.

50. Церковна вул.

Червоних інвалідів вул.

Церковна вул.

Каховська вул.

51. Чечора А пров.

Керченський пров.

Керченський пров.

Керченський пров.

52. Чечора В пров.

Ростовський пров.

Ростовський пров.

Ростовський пров.

53. Чечора пров.

Батумський пров.

Батумський пров.

Батумський пров.

54. Чечори пров.

Грізний пров.

Грізний пров.

Грізний пров.

~ 57 ~

Чечорська балка в районі вул. Верхньої Биківської,

поч. ХХ ст. (із кол. В. Петракова)

Фортеця св. Єлисавети та

мікрорайон Бикове, 1942 [31]

Знам’янська церква на вул. Польовій

у кварталі між вулицями

Церковною та

Знам’янською, поч. ХХ ст.

(із кол. В. Петракова)

Будинки на

вул. Нижній Биківській (Пушкіна) [57]

Будинок із меморіальною дошкою

про перебування там Ю. Яновського [57]

Вул. Тобілевича

(Знам’янська),

сер. 1950-х рр. –

(із кол.

Ю. Тютюшкіна)

~ 58 ~

Базарна площа, 1943. На задньому

плані – мікрорайон Бикове [31].

Вул. Верхня Биківська, будівля

обласної санітарно-

епідеміологічної станції

(сучасне фото)

Пішохідний міст через р. Інгул на пров. Сибірському

(сер. 1950

-х рр.). За спогадами Ю. Євстратьєва, В. Плетеня,

О. Коваленка, міст з’єднував вул. Пушкіна з вул. Калініна

у районі школи № 4. Функціонував до початку реконструкції

набережної в 1980-х рр.

Фото із кол. Ю. Тютюшкіна

Квартал між вул.

Будинок на вул. Верхній Биківській (Чапаєва) ) [57]

Чапаєва та Пушкіна (фото 1970-х рр.) –

із кол. Ю.Тютюшкіна

На розі вул. Андріївської

(ліворуч) та Ровенського

проспекту, кінець 1950-х рр.

(із колекції Ю. Тютюшкіна)

~ 59 ~

КОВАЛІВКА

Ковалівка – один із двох мікрорайонів міста,

підтримання робітників заводу «Червона зірка»

розташованих у західній його частині. Межує на

там відкрили «фабрику-кухню». Вона постачала

сході з Центром, на заході – з Новою Балашівкою,

готові страви для закритої їдальні при заводі.

на півночі – з Новомиколаївкою, а на півдні – з

Об’єми спожитого, на перший погляд, є

Биковим. Західна та південна межі Ковалівки

суттєвими,

однак

відносні

показники

є

збігаються з річкою Інгул, північна – з залізницею.

надзвичайно

скромними,

адже

кожен

із

Щодо назви Ковалівка, як Юрій Матівос має

прикріплених до заводської їдальні спожив 3,7 кг

дві версії. За однією з них, вона походить від

хліба протягом місяця, або трохи більше 100 грам

прізвища людини: чи то священика, чи генерала.

на день. Зрозуміло, що така кількість хліба була

За іншою – назву місцевості дали ремісники-

мізерною, і багатьох робітників та службовців

ковалі: тут розміщувалися їхні майстерні [40].

вона не рятувала від голоду. У цей час селяни

Олег Храпаченко пише, що мікрорайон

приміських сіл хліба не бачили взагалі, тож і не

Ковалівка з’явився одночасно з містом, а можливо

споживали його вже протягом шести місяців: із

навіть раніше. Місце вибору слобідки – типове

загальної кількості 176 колгоспів Зінов’ївського

для українців: біля води, необхідної ковалям,

району в листопаді 1932 року товарні репресії

поряд із торговим шляхом, перед містом, із

застосували в 150 колгоспах [46].

вигулом для худоби [33].

У

листопаді

1932

року

на

базарі

За документами, «з кінця ХVIII ст. слободу

м. Зінов’ївська все ще зрідка можна було купити

називали передмістям. У першій чверті ХІХ ст. тут

картоплю по 3 крб. за 1 кг, 400 г масла

уже були духовне училище, казарми, в’язниця.

вершкового по 10-12 крб. Станом на 25 лютого на

Мешканці

Ковалівки

займалися

ремеслом,

«Червоній зірці» 425 робітників були пухлими від

торгівлею, перевезенням вантажів, чумакуванням,

голоду. Навіть серед студентів радпартшколи

працювали на підприємствах міста, вирощували

таких виявилося 45. У наступні зимові місяці

городину, розводили худобу.

жителі міста раді були тому, що їм вдавалося

Головною бідою передмістя був мілководний

поживитися м’ясом з трупів коней, які масово

улітку,

але

повноводний

навесні

Інгул.

гинули на вулицях міста теж від голоду [46].

Відгородження від нього земляними насипами не

У грудні 1932 року м. Зінов’євськ постачалося

вирішувало проблеми повеней. У 1841 році одна

хлібом тільки завдяки найближчим районам:

з них зруйнувала Ковалівку. Тоді жителі почали

Знам’янському, Великовисківському, Новоархан-

зводити будинки з нуля. Так виникли вулиці

гельському, Зінов’євському сільському. Вони

Вигонна,

Чигиринська,

Бульварна,

Грязна,

повинні були поставити до міста 193 тонни

Вокзальна,

Кавалерійська,

Приютинська

та

борошна. Однак на 18 грудня до міста надійшло

Ковалівський провулок.

тільки 47 тонн. Через брак хліба припинили його

Після зведення гребель у 1860 та 1929 роках

видачу деяким службовцям міста та їхнім

першість у розбудові мікрорайону від військових

утриманцям, а також членам сімей робітників.

перейняли цивільні. На початку 1910-х років

Всього зняли з постачання хлібом 29530 жителів

збудували лікарню святої Анни, комплекс будинків

міста. Отримували хліб по картках 33565 містян, на Бульварній. Поповнилася і промисловість

серед них студенти, вчителі, лікарі, радянські,

району підприємствами Ельворті, Шкловського,

партійні службовці та працівники правоохоронних

Кеслера, Бургарта, Яскульського. З’явилися ще

органів [46].

дві вулиці – Аненська і Костельна» [42].

Із початком німецько-радянської війни завод

На території Ковалівки розташовувалися

було евакуйовано в липні-серпні 1941 року до

палац, де мешкав імператор під час візитів до

Пензенської

області,

де

в

примітивних

міста, штаб, плац, манеж і навчальні корпуси

приміщеннях недобудованого цукрового заводу,

кавалерійської школи, Дворцовий бульвар, храм

у землянках і просто неба були розгорнуті роботи

Покрови Пресвятої Богородиці, костел, духовне,

з виробництва для потреб Червоної армії мін та

реальне,

ремісничо-грамотне

училища,

снарядів. У теперішній час це підприємство

залізнична станція та вокзал.

«Бєлинсксельмаш»

(виробництво

зернових

Найбільшим і найпотужнішим підприємством

сівалок, картоплесаджалок тощо), а поселення

міста у кінці 1920-х років став завод «Червона

воєнних років переросло в промислове містечко

зоря», згодом – «Червона зірка» (колишня

Кам’янка [22]. Під час евакуації деяке обладнання

власність братів Ельворті). На 1 січня 1934 року, з «Червоної зірки» демонтували і вивезли. Крім

за даними Івана Петренка, на заводі працювали

того, відступаючи, сапери Червоної

Армії

4653

робітники,

440

інженерно-технічних

підірвали головні корпуси заводу.

працівників, 355 службовців, незначна кількість

Під час окупації було здійснено спроби

учнів та обслуговуючого персоналу. Загальна

відновити

виробництво.

Як

зазначається

кількість працюючих тоді становила 5948 осіб.

в дослідженні Івана Петренка, на літо 1942 року

Для порівняння: на 1 січня 1933 року на заводі

в одну зміну працювали деякі вцілілі цехи заводу

працювало понад 6300 робітників, інженерів та

«Червона зірка». До роботи стали 528 робітників

службовців. Середньомісячна зарплата робітника

та інженерів. За короткий час на заводі для

становила майже 130 крб., учнів – 49 крб.,

потреб гітлерівського війська налагодили випуск

службовців – 175 крб., інженерно-технічних

малих та великих лопат, устигли випустити 126

працівників – 397 крб. [24]. Для фізичного

тис. сап, відновили випуск запасних частин до

~ 60 ~

сівалок

і

жниварок,

механічних

млинів,

інженери Нагорний і Розенталь отримували по

цукроварень, розпочали виготовляти вила та

750 марок. Цікаво відзначити, що місцеві спе-

граблі. Загалом на кінець червня 1942 року завод

ціалісти працювали дуже добре і навіть

випустив продукції на 3 млн. крб.» [47]. Поступово

отримували більші премії, аніж німці. Зарплату

були відбудовані майже всі зруйновані корпуси.

місцевим фахівцям Бокслер міг призначати сам,

У 1943 році завод було передано потужному

а оклади німецьких спеціалістів затверджувались

німецькому підприємству Еберхардта і він почав

у Німеччині. Низький прибутковий податок – 11%

успішну діяльність з виробництва значних обсягів

(про що сьогодні можна тільки мріяти) – мав

сільськогосподарської та військової техніки із

зробити

працю

на

«східних

територіях»

застосуванням

прогресивних

німецьких

привабливою для німців. Далі у відомості на

технологій. Про це йдеться у статті Володимира

зарплату

фігурують

п'ятеро

українських

Боська «Завод «Червона зірка» під час окупації»

конструкторів з окладом у 600 марок, інші

[7], написаній на основі інформації доктора Бруно

службовці отримували по 400 марок. Майстри на

Бокслера, батько якого Хорст Бокслер був

виробництві мали зарплату від 480 до 600 марок,

директором цього заводу в окупованому місті.

а також премії 10-50%. У штатному розкладі була

Завод отримав нову назву – «Кіровоградський

навіть передбачена посада вчителя, яку займав

плужно-ливарний завод» і розпочав випуск

Нікітенко з окладом 750 марок та 20%

продукції: плугів та бронетехніки. Спочатку

преміальних; мав завод свого архіваріуса

модифікували німецьке обладнання, згодом

Добровського та перекладача Аву Адамовську [7].

налагодили конвеєрну лінію та раціоналізували

Заводу пощастило вціліти – його не

виробничий процес.

зруйнували ані радянська, ані німецька влада.

Обсяги виробництва зростали і свого піку

Під час бомбардувань повністю було зруйновано

досягли у вересні 1943 року, коли доходи

лише два корпуси, і ще чотири отримали незначні

становили 1336434,5 марки.

пошкодження. У повоєнні роки завод «Червона

На підприємстві трудилися 88 інженерно-

зірка» протягом року відновив виробництво

технічних працівників та 760 робітників. Кожен

довоєнної продукції та боєприпасів [33].

робочий день робітники починали з молитви.

Ковалівка на початку 1950-х років містила

Майже всі вони після війни зазнали репресій.

19 вулиць та провулків, парк і п’ять скверів, із яких

Виробничими майстернями керували місцеві

три розташовувалися на території заводу

спеціалісти. Технічне та економічне відділення

«Червона зірка».

очолював росіянин Ануров, який отримував

По вулицях Ковалівки свого часу, до ліквідації

1200 марок та 30 відсотків преміальних. У його

депо, курсували трамваї усіх міських маршрутів,

підпорядкуванні перебував німецький інженер

а в кінці 1940-х – середині 1950-х років – автобуси

Кісслінг з окладом 950 марок та 30% преміальних,

маршрутів №№ 1, 2, 4.

Вулиця Кавалерійська в кінці ХІХ – першому десятилітті ХХ століття [33]

~ 61

~

1913

(з мапи

П. Рябкова)

1942

(рис.

Ю. Євстратьєва)

~ 62 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

Дореволюційна назва

пор.

назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Бульварна вул.

Фрунзе вул.

Бульварна вул.

Фрунзе вул.

2.

Вигонна вул.

Вигонна вул.

Вигонна вул.

Вигонна вул.

3.

Вокзальна вул.

Жовтневої Революції вул. Вокзальна вул.

Жовтневої Революції вул.

4.

Грязна вул.

Бебеля вул.

Лівобережна вул.

Бебеля вул.

5.

Дворцовий пров.

Ленінський пров.

Дворцовий пров.

Ленінський пров.

6.

Духовний пров.

Тракторний пров.

Духовний пров.

Тракторний пров.

7.

Київська вул.

Київська вул.

Київська вул.

Київська вул.

8.

Ковалівський пров.

Ковалівський пров.

Ковалівський пров.

Ковалівський пров.

9.

Костельна вул.

Щорса вул.

Костельна вул.

Щорса вул.

10.

Покровський пров.

Ворошилова пров.

Покровський пров.

Ворошилова пров.

11.

Приютінська вул.

Радянська вул.

Приютінська вул.

Радянська вул.

12.

Сімейний пров.

Сімейний пров.

Сімейний пров.

Сімейний пров.

13.

Солодка балка вул.

Солодка балка вул.

Солодка балка вул.

Солодка балка вул.

14.

Транспортна вул.

Транспортна вул.

Транспортна вул.

Транспортна вул.

15.

Училищний пров.

Училищний пров.

Училищний пров.

Училищний пров.

16.

Чигиринська вул.

Чигиринська вул.

Чигиринська вул.

Чигиринська вул.

17.

Не було

Не було

Не було

Ворошилова вул.

18.

Не було

Не було

Не було

Ворошилова тупик

19.

Не було

Не було

Не було

Новосімейний пров.

Вул. Кавалерійська в сер. 1910-х рр., ліворуч – арка та проїзд до Новомиколаївки, праворуч – будинок родини Ельворті [33].

Народне училище ім. О. Пашутіна

на вул. Кавалерійській [33

]

Вул. Бульварна, Покровський

храм, 1942 [31

]

~ 63 ~

Вокзал (фото початку ХХ століття – із кол. В. Петракова) Вокзал, 1954 [33]

Лікарня св. Анни (із кол. В. Петракова)

Вул. Фрунзе, 1955 (із кол. Ю. Тютюшкіна)

Реальне училище на вул. Бульварній, 1912

(із кол. В. Петракова)

Парк ім. Леніна, 1955 (із кол. Ю. Тютюшкіна)

~ 64 ~

Дворцовий бульвар, 1913 (із кол. В. Петракова)

У парку ім. Леніна,1955 (із кол. Ю. Тютюшкіна)

Парашутна вишка біля бульвару ім. Леніна.

Побудована в сер. 1930-х рр., демонтована

в 1943 р. (із колекції Анатолія Морозова) [33].

Вхід до бульвару ім. Леніна – вул. Орджонікідзе

(перехрестя з Леніна), серпень 1941 року.

Кі нцева зупинка трамвайного маршруту

« Вул. Леніна - Птахофабрика» [31]

Парашутна вишка біля бульвару ім. Леніна,

1941 (із кол. А. Морозова)

Ковалівський бульвар. Фото з літака, 1943. У лівій частині

світлини видно місце, де стояла парашутна вишка [31].

~ 65 ~

Вхід до бульвару ім. Леніна з вул. Орджонікідзе в 1942 та 1955 роках

(із архіву Рейберт.інфо та з колекції Ю. Тютюшкіна)

Слухачі кінної школи ім. Будьоного на бульварі ім. Леніна, Бульвар ім. Леніна, серпень 1941 р.

сер. 1920-х рр. (фото з фондів обласного краєзнавчого музею) (фото з колекції Анатолія Морозова)

Пров. Училищний, 1941

(фото з колекції Анатолія

Морозова)

Вул. Орджонікідзе, спортивний зал

заводу «Червона зірка», 1955

(фото з колекції Юрія Тютюшкіна)

~ 66 ~

КУЩІВКА

Кущівка розташована на південно-східній

і відходів від неї. Це відбилося в назві вулиці

околиці міста. На півночі вона межує з Балкою, на

Костопальної (тепер Олександрійська). Наpазі на

півдні – з pічкою Інгул, на південному сході

Кущівці пpацює «Шпагатно-мотузкова фабpика»,

закінчується

дорогою,

яка

веде

до

заснована в 1937 pоці [39].

Завадівки. Також у межах pайону пpотікає річка

У 1871 pоці в pайон Кущівки з Полтавської

Біянка.

вулиці

була

пеpенесена

деpев'яна

Кущівка завжди була околицею міста. Пpо її

Петpопавлівська

цеpква.

Незабаpом

її

назву існує кілька легенд. За інформацією

пеpебудували, використовуючи цеглу місцевого

Костянтина Шляхового, найпопуляpніша сеpед

виpобництва. Хpам був зведений між вулицями

них (але не підтвеpджена) – пpо козака Куща,

Вознесенською і Хеpсонською. Неподалік від

який буцімто отримав на першій і головній вулиці

нього знаходився Кам'яний яp. З іншого боку

поселення – Кримській – корчму. Кримська була

цеpковну

теpитоpію

обмежував

пpовулок

відгалуженням чумацького шляху, який вів мажі та

Сеpедній [39]. Храм було зруйновано радянською

фури з Польщі до Криму, і торгівля на цьому

владою у 1930-х pоках.

велелюдному місці приносила вельми вагомий

Понад

сто

тридцять

pоків

тому

зиск. Інша легенда свідчить про те, що жителі

в Єлисаветграді працювали богадільні – установи,

слободи займалися вирощенням цибулі-кущівки. І

що пpизначалися «для убогих, калік, немічних

цю версію відкидати не можна, бо справді названа

і невиліковно хвоpих», пpи яких були і лазаpети

городня культура саме такого сорту завжди

для надання симптоматичної медичної допомоги.

переважала у селянських родинах. Чимало

У 1884 року на Кущівці було відкрито міську

прихильників і в наукових поясненнях назви

богадільню. Сьогодні в її будівлі розташовано

Кущівка. Вона, найімовірніше, походить від слова

одне із приміщень геpіатpичного відділення

“куща”, що у давнину означало “шатро”, “намет”. І

Кіpовогpадського обласного психоневpологічного

таке пояснення назви не можна не врахувати.

інтеpнату, де зосеpеджується найбільший у місті

Адже шатра, намети у давні часи служили оселею

контингент стаpих хворих людей [24].

для багатьох переселенців на нові місця [24].

У 1873 pоці на розі вулиці Тавpійської та

Межі цієї околиці міста окреслювалися

провулку Середнього було відкpито Кущівське

Семенівським

провулком,

Вознесенською

міське народне училище (з 1921 року – міська

(Свердлова) вулицею, Веселівським провулком та

школа № 1). У 1939 році відкрито школу № 30

8-ю

робітничою вулицею (тепер Тульська). у

спеціально побудованому для неї приміщенні на

У дорадянські часи головними вулицями були

розі вул. Свердлова та Водоп’янова.

Кримська,

Херсонська,

Вознесенська,

Кущівка була одним із перших мікрорайонів,

Семенівська, Якимівська, Кам’яна, Середній та

звільнених

від

німецько-румуно-угорських

Богадільний провулки [39].

загарбників. У 1944 році на Кущівці функціонував

Усе це – вулиці так званої Старої Кущівки.

військовий шпиталь. Понад 90 радянських воїнів,

Пізніше виникла Нова Кущівка із вісьмома

які загинули під час звільнення міста та померли

вулицями. На мапі 1913 року вони без назв, але

від ран, були поховані на Кущівському цвинтарі.

у постанові Кіровоградської міської управи

Там було відкрито пам’ятник. У сер. 1950-х рр.

(жовтень 1941 року) [31] є інформація про те, що

могили воїнів були перенесені (за офіційною

ще за єлисаветградської доби вулиці мали назву

версією)

до

меморіального

цвинтаря

на

«робоча». Напевно, слід було б перекласти на

фортечних валах. Доля пам’ятника не відома.

українську як «робітнича», але працівники міської

Кущівка

з

кінця

ХІХ

століття

мала

управи чомусь цього не зробили і залишили на

транспортне сполучення з центром та іншими

мапі міста вісім «робочих» вулиць.

мікрорайонами

міста:

до

1941

року

на

Основну частину мікроpайону становить

вул. Кримській розташовувалася кінцева зупинка

пpиватний

сектоp,

побудований

переважно

трамвайного маршруту «Кущівка – вокзал»,

у 1930-х – 1960-х pоках [24].

а у 1947 – 1954 рр. – автобусного маршруту № 3

На Кущівці був відкpитий один із пеpших

«Кущівка – Кукурудзяний завод (Н. Балашівка)»

цегляних заводів. У мікрорайоні, як пише Юрій

(у 1954 – 1960 рр. – «Кущівка – Аеропорт

Матівос, розвивалося конопляpство. Pаніше тут

(Н. Балашівка)». Пізніше маршрут було незначно

працювала єдина в місті канатна фабpика, яка

змінено.

Він

і

сьогодні

починається

на

виpобляла шпагати, мотузки, волокно для

вул. Кримській і закінчується на Новій Балашівці

виpобничих і побутових потpеб. З насіння

на вул. Кільцевій (проходить через вул. Київську, конопель робили хаpчову і пpомислову олію.

а не Гоголя, як було на попередньому маршруті).

Переробляли

насіння

також

на

Кущівці.

У середині 1950-х років мікрорайон мав

Скотопригонна площа, розташована на межі між

69 вулиць, серед яких 43 – післявоєнної

містом і Кущівкою, служила місцем розташування

розбудови.

боєнь і салотопень для переробки м’яса худоби

~ 67 ~

1913

(із мапи

П. Рябкова)

1942

(рис.

Ю. Євстратьєва)

~ 68 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Акимівський пров.

Акимівський пров.

Акимівський пров.

Акимівський пров.

2.

Богадільна вул.

Водоп’янова вул.

Богадільна вул.

Водоп’янова вул.

3.

Веселий пров.

Веселий пров.

Веселий пров.

Веселий пров.

4.

Вознесенська вул.

Свердлова вул.

Вознесенська вул.

Свердлова вул.

5.

Катранівський пров.

Катранівський пров.

Катранівський пров.

Катранівський пров.

6.

Короткий пров.

Короткий пров.

Короткий пров.

Короткий пров.

7.

Костопальна вул.

Костопальна вул.

Костопальна вул.

Костопальна вул.

8.

Кримська вул.

Кримська вул.

Кримська вул.

Кримська вул.

9.

Кущівська вул.

Герцена вул.

Кущівська вул.

Герцена вул.

10.

Не було

Чернишевського вул.

Галіційська вул.

Чернишевського вул.

11.

Не було

Канатна вул.

Канатна вул.

Канатна вул.

12.

Не було

Кропоткіна вул.

Коротка вул.

Кропоткіна вул.

13.

Не було

Червоноармійська вул.

Молдованська вул.

Червоноармійська вул.

14.

Не було

Коляєва вул.

Південна вул.

Коляєва вул.

15.

Не було

9-го Січня вул.

Полуботка вул.

9-го Січня вул.

16.

Новгородська вул.

Новгородська вул.

Новгородська вул.

Новгородська вул.

17.

Новгородський пров.

Новгородський пров.

Новгородський пров.

Новгородський пров.

18. Новгородський пров. 2-й Новгородський пров. 2-й Новгородський пров. 2-й Новгородський пров. 2-й

19.

Овражна 1-а вул.

Овражна 1-а вул.

Овражна 1-а вул.

Овражна 1-а вул.

20.

Овражна 2-а вул.

Овражна 2-а вул.

Овражна 2-а вул.

Овражна 2-а вул.

21.

Овражна 3-я вул.

Овражна 3-я вул.

Овражна 3-я вул.

Овражна 3-я вул.

22.

Овражна 4-а вул.

Овражна 4-а вул.

Овражна 4-а вул.

Овражна 4-а вул.

23.

Овражна 5-а вул.

Овражна 5-а вул.

Овражна 5-а вул.

Овражна 5-а вул.

24.

Овражна 6-а вул.

Овражна 6-а вул.

Овражна 6-а вул.

Овражна 6-а вул.

25.

Овражна 7-а вул.

Овражна 7-а вул.

Овражна 7-а вул.

Овражна 7-а вул.

26.

Овражний пров.

Овражний пров.

Овражний пров.

Овражний пров.

27.

Робоча 10-а вул.

Робоча 10-а вул.

Робоча 10-а вул.

Робоча 10-а вул.

28.

Робоча 11-а вул.

Робоча 11-а вул.

Робоча 11-а вул.

Робоча 11-а вул.

29.

Робоча 1-а вул.

Робоча 1-а вул.

Робоча 1-а вул.

Робоча 1-а вул.

30.

Робоча 3-я вул.

Робоча 3-я вул.

Робоча 3-я вул.

Робоча 3-я вул.

31.

Робоча 4-а вул.

Робоча 4-а вул.

Робоча 4-а вул.

Робоча 4-а вул.

32.

Робоча 5-а вул.

Робоча 5-а вул.

Робоча 5-а вул.

Робоча 5-а вул.

33.

Робоча 6-а вул.

Робоча 6-а вул.

Робоча 6-а вул.

Робоча 6-а вул.

34.

Робоча 7-а вул.

Робоча 7-а вул.

Робоча 7-а вул.

Робоча 7-а вул.

35.

Робоча 8-а вул.

Робоча 8-а вул.

Робоча 8-а вул.

Робоча 8-а вул.

36.

Робоча 9-а вул.

Робоча 9-а вул.

Робоча 9-а вул.

Робоча 9-а вул.

37.

Робоча вул.

Робоча 2-а вул.

Робоча 2-а вул.

Робоча 2-а вул.

38.

Семенівський пров.

Семенівський пров.

Семенівський пров.

Семенівський пров.

39.

Середній пров.

Середній пров.

Середній пров.

Середній пров.

40.

Таврійська вул.

Таврійська вул.

Таврійська вул.

Таврійська вул.

41.

Херсонська вул.

Херсонська вул.

Херсонська вул.

Херсонська вул.

42.

Черняхівський пров.

Черняхівський пров.

Черняхівський пров.

Черняхівського пров.

43.

Не було

Красіна вул.

Шкільна вул.

Красіна вул.

44.

Не було

Не було

Не було

Бережинська вул.

45.

Не було

Не було

Не було

Бережинське шосе

46.

Не було

Не було

Не було

Бутовський пров.

47.

Не було

Не було

Не було

Бережинський пров.

48.

Не було

Не було

Не було

Бережинський пров. 1-й

49.

Не було

Не було

Не було

Вишневий пров.

50.

Не було

Не було

Не було

Весняний пров.

51.

Не було

Не було

Не було

Весняний тупик

52.

Не було

Не було

Не було

Герцена пров.

53.

Не було

Не було

Не було

Жуковського вул.

54.

Не було

Не було

Не було

Кам’яний пров.

55.

Не було

Не було

Не було

Катранівський пров.

56.

Не було

Не було

Не було

Кримський пров.

57.

Не було

Не було

Не було

Ломаний пров.

58.

Не було

Не було

Не було

Міцкевича вул.

59.

Не було

Не було

Не було

Новгородський тупик

60.

Не було

Не було

Не було

Овражна 8-а

61.

Не було

Не було

Не було

Овражний тупик

62.

Не було

Не було

Не було

Руднєва пров.

63.

Не було

Не було

Не було

Середній в’їзд пров.

64.

Не було

Не було

Не було

Свердлова пров.

65.

Не було

Не було

Не було

Таврійський пров.

66.

Не було

Не було

Не було

Урицького вул.

67.

Не було

Не було

Не було

Чернишевського 2-а вул.

68.

Не було

Не було

Не було

Чайкіної вул.

69.

Не було

Не було

Не було

Шахматний пров.

~ 69 ~

Кущівське народне

училище (школа № 1) на

вул. Таврійській (сучасне

фото Сергія Марущака)

Кущівське народне училище (школа № 1) – сучасне

фото із

газ. «Вечірня газета»

Кінцева зупинка на вул. Кримській на сучасній мапі –

Трамвай на вул. Кримській (рис. В. Ловчука)

позначена квадратом (за спогадами Михайла Гончаренка)

~ 70 ~

Приміщення колишньої богадільні

(сучасне фото із газ. «Вечірня газета»)

Приміщення школи № 30 на

вул. Свердлова (Вознесенській),

збудоване в 1939 році

(сучасне фото)

Міст

через р. Інгул на вул. Свердлова

(Вознесенській) – фото 1950-х рр.

(із кол. Ю. Тютюшкіна)

Пам’ятн ик на могилах радянських воїнів,

полеглих під час звільнення Кіровограда та

померлих від ран у Кущівському шпиталі,

фото поч. 1950-х рр. (із фондів ДАКО)

~ 71 ~

НЕКРАСІВКА

Цей мікрорайон розташований на південному

Розташовані на південь від мікрорайону, біля

сході від Новомиколаївки ліворуч від залізниці.

залізниці вулиці 1-ша і 2-га Мотузянки, хаотично

Площа його невелика. Характерною особливістю

забудовані

переважно

невеличкими

одно-

цього мікрорайону до початку 1970-х років була

поверховими житловими спорудами, у другій

відсутність будь-яких підприємств.

половині 1940-х років увійшли до складу

Перші будинки на вулиці імені російського

Некрасівки під назвою «Селище імені Шолохова»

поета Миколи Некрасова почали з'являтися на

(з 1956 року – «Селище Миру»). Вулиця

місці зруйнованих кладовищ у 1921 році, коли

Шолохова, що виникла у напрямку на північ від

відзначалося 100-річчя від дня його народження

2-гої Мотузянки в кінці 1930-х років, а в середині

[40, с. 127]. Протягом наступних 15 років було

1950-х років наблизилася до Новомиколаївського

нарізано ще 10 вулиць, більшості з яких присвоєні

цвинтаря, у 1956 році отримала нову назву –

імена російських та радянських письменників

«Миру». Таку ж назву було надано і прокладеному

(Лермонтова, Льва Толстого, Чехова, Дем'яна

в кінці 1940-х років провулку Шолохова.

Бєдного,

Маяковського,

Короленка).

Не

Всього на Некрасівці в середині 1950-х років

вписувалися в цей ряд лише вулиці Желябова,

налічувалося 20 вулиць.

Пирогова, Лейтенанта Шмідта, 8-го Березня

У кінці 1920-х років у центрі мікрорайону між

і Партизанська.

вулицями Некрасова і Толстого було закладено

У жовтні 1941 року Кіровоградська міська

великий сквер, який у середині 1930-х років було

управа перейменувала деякі з них. Вулиця

названо

ім’ям

радянського

піонера-героя

Желябова на два роки і три місяці стала

Павліка Морозова. Пам’ятник йому з’явився на

Придорожною, Маяковського – Нікітіна, Лейтенан-

центральній алеї скверу після війни.

та Шмідта – Льотною, Дем'яна Бєдного –

У кінці 1940-х – середині 1960-х років на

Зеленою. Вулицю 8-го Березня спочатку назвали

Некрасівці функціонували два переїзди через

Дунайською, а в 1942 році – ім’ям Володимира

залізницю, тому її вулицями курсували міські

Винниченка.

автобуси маршрутів № 6 «Криворізьке КП –

У лютому 1944 року усі радянські назви

Некрасівка (Аджамське КП)» (з 1960 р. –

були повернені. У кінці 1940-х років на межі

«Криворізьке КП – Аеропорт») та № 7 «Ровенське

з Новомиколаївкою з’явилася вулиця Сталінград-

КП – Новомиколаївка».

ська, яка 1961 року отримала ім’я Аркадія

Гайдара.

1913 (з мапи П.Рябкова)

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

~ 72 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Мотузянка вул.

Мотузянка 1-а вул.

Мотузянка 1-а вул.

Селище ім. Шолохова

2.

Не було

Мотузянка 2-а вул.

Мотузянка 2-а вул.

3.

Не було

Шолохова вул.

Суботівська вул.

Шолохова вул.

4.

Не було

Дем’яна Бєдного

Зелена вул.

Дем’яна Бідного

5.

Не було

Не було

Не було

Шолохова пров.

6.

Не було

8-го Березня

Дунайська вул.

8-го Березня

7.

Не було

Лермонтова вул.

Лермонтова вул.

Лермонтова вул.

8.

Не було

Лесі Українки вул.

Лесі Українки вул.

Лесі Українки вул.

9.

Не було

Лейтенанта Шмідта вул.

Льотна вул.

Лейтенанта Шмідта вул.

10.

Не було

Пирогова вул.

Пирогова вул.

Пирогова вул.

11.

Не було

Желябова вул.

Придорожна вул.

Желябова вул.

12.

Не було

Сиваська вул.

Сиваська вул.

Сиваська вул.

13.

Не було

Толстого вул.

Толстого вул.

Толстого вул.

14.

Не було

Некрасова вул.

Некрасова вул.

Некрасова вул.

15.

Не було

Маяковського вул.

Нікітіна вул.

Маяковського вул.

16.

Не було

Партизанська вул.

Максима Залізняка вул.

Партизанська вул.

17.

Не було

Чехова вул.

Чехова вул.

Чехова вул.

18.

Не було

Не було

Не було

Сталінградська вул.

19.

Не було

Не було

Не було

Олега Кошового вул.

20.

Не було

Не було

Не було

Межева вул.

Південна частина Некрасівки та селище

імені Шолохова на мапі 1955 року

(із фондів архіву Кіровоградської філії

НДВІ інженерно- технічних

і екологічних вишукувань)

Пам’ятник П. Морозову

(фото Т. Бакмана, 1961)

Вул. Сиваська (фото 2018 року)

~ 73 ~

НОВА БАЛАШІВКА

Село

Балашівка

на

північній

околиці

підприємстві, називають різні цифри глибин

Єлисаветграда, на правому березі Інгулу, швидко

виробок – 63, 65, 67 метрів. Також стверджують, розвивалося, господар скуповував землі у селян,

що у районі Старої шахти забої знаходились на

які одержали її внаслідок земельної реформи

малій глибині від поверхні. Штольні, особливо

1861 року. Незабаром із південного боку залізниці

Старої шахти, були вузькими, а Нової –

виникло інше поселення – хутори на землях того

завширшки 3-4 метри, заввишки – 2,5-3 метри.

ж власника. Його нарекли Новою Балашівкою. Дві

Нова

шахта

(і

в

роки

окупації)

мала

Балашівки з’єднував залізничний переїзд, який

електропостачання. Деревину для виробництва

функціонує й досі.

окупанти звозили з усіх куточків України –

На стрімкий розвиток хуторів вплинуло буре

переважно сосну. Вугілля вивозили на поверхню

вугілля. Перші поклади цього дешевого місцевого

вагонетками. Великим святом для працівників

палива були виявлені ще на початку ХХ століття,

шахти, за їхніми спогадами, була смерть коней.

до розробки родовищ приступили у 1919 році.

Шахтарі запевняють, що тільки тоді вони мали

Налагодити видобуток бурого вугілля вдалося у

можливість

наїстися

досхочу.

Разом

із

1921 році.

вільнонайманими працювали і військовополонені.

Про шахтарське минуле Нової Балашівки

Табір для них знаходився на території шахти.

нагадують назви вулиць: Буровугільна, Ствольна,

Незважаючи на досить пристойну механізацію

провулок Відбійний. Водосховище, утворене на

виробництва, праця шахтаря залишалася важкою.

місці

каменоломень,

улітку

приваблювало

Мала шахта у роки війни і їдальню. Її приміщення

робітників. Вони цікавилися у місцевих мешканців

розміщувалося приблизно у районі нинішньої

можливістю зведення будівель. Розбудова Нової

соціальної аптеки [3].

Балашівки

працівниками

шахти

«Піонер»,

Повоєнний розвиток міста – час утворення

цегельного заводу та інших підприємств йшла

Балашівської промзони. У ній протягом 1940-х –

швидкими

темпами.

Висококваліфіковані

1960-х років зосередився потужний потенціал:

робітники «Червоної Зірки» хотіли вирватись із

заводи (залізобетонних виробів, асфальтний,

нетрів Кузень (вулиця, забудована переважно

кукурудзяний,

комбікормовий,

продтоварів,

землянками й напівземлянками). Причини цього

металовиробів,

хлібозавод

і

молокозавод),

в тому, що пролетаріат дещо позаможнішав: м’ясокомбінат, фабрики, цехи Райхарчторгу, бази, з середини 1930-х років у власності робітників

об’єкти торгівлі, автомобільні, будівельні та

почали

з’являтися

патефони,

велосипеди,

монтажні підприємства [25]. Ця забудова, до речі,

радіоприймачі. Тож у 1930-х роках Нову

і згадки не залишила про існування на її довоєнній

Балашівку

розбудували

вже

робітники

тери

торії навчального аеродрому ОСОАВІАХІМу.

з шахтарями. Вони створили 1-шу, 2-гу, 3-тю,

У 1930-х роках «на околиці Балашівки,

4-ту, 5-ту, 6-ту Шахтарські, Маркшейдерську,

неподалік від кукурудзяного заводу збудували

Стаханівську,

Ударну

вулиці,

1-шої,

2-гої

цивільну

злітно-посадкову

смугу,

з

якої

П’ятирічок, провулки Брикетний, Буровугільний,

виконували

тренувальні

польоти

курсанти

Ствольний, Маркшейдерський [25]. Деякі з вулиць

Кіровоградського аероклубу на літаках У-2, і яка

з жовтня 1942 року до лютого 1944 року мали інші

згодом

стала

у

пригоді

Кіровоградському

назви згідно з постановою Кіровоградської міської

авіазагону цивільної авіації. Саме туди з

управи [12] (див. рис. на с. 76).

аеродрому Новоолексіївка влітку 1953 року було

Буровугільна шахта «Піонер» та «Піонер-біс»

переведено все авіагосподарство. Відновлений

працювали, за однією версією, з 1931 року до

аеродром за своїми розмірами міг приймати на

окупації міста німцями в серпні 1941 року.

ґрунт не лише літаки ПО-2 і АН-2, але і

Відступаючи,

радянські

керівники

наказали

пасажирські літаки великої місткості - ЛІ-2 та

підірвати шахту. Після війни вони вже не

ІЛ-14. У складі 95-го авіазагону було дві авіаційні

відбудовувалися

[25].

За

іншою

версією,

ескадрильї по дві авіаційні ланки в кожній.

окупаційна

влада

реорганізувала

роботу

Командирами

авіаційних

ескадрилій

були

підприємства – пробили новий ствол. Стару шахту

призначені Олексій Пономарьов та Іван Муругов.

«Піонер» закрили. Однак, як зазначає Леонід

У 1955 році командиром 95 авіазагону був

Багацький,

«не

вдалося

знайти

жодного

призначений Леонід Орлов.

свідчення, що наказ радянського керівництва (чи

У 1957 році до авіазагону надійшли літаки

він взагалі існував?) про підрив шахти було

АН-2, і він приступив до виконання рейсових

виконано. Тому зараз важко сказати, скільки шахт

польотів за розкладом на Київ, Вінницю, Львів,

працювало у Кіровограді під час окупації. У перші

Дніпропетровськ, Миколаїв» [73].

повоєнні

роки

у

будівлях

старої

шахти

Аеродром Нова Балашівка функціонував до

знаходилась школа, яка пізніше стала школою №

літа 1960 року, коли авіазагін було перебазовано

23» [3].

на Новомиколаївський аеродром.

Видобуток вугілля «німці організували з

Про розвиток цієї галузі на Новій Балашівці

розмахом. Паливо постачали не тільки для

вказують назви вулиць – Аерофлотська та

потреб підприємств, заводів, фабрик, установ

Повітрянофлотська (сьогодні – Є. Подолянчука)

міста. Вугілля йшло на склади військово-

[68].

ремонтних баз окупантів. Окрім того, у значній

У повоєнний період у мікрорайоні виникло

кількості німці вивозили його до країн Європи.

32 нові вулиці.

Досі ще живі шахтарі, які працювали на

~ 74 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1. Не було

1-го Травня вул.

Диканська вул.

Першотравнева вул.

2. Не було

1-ої П’ятирічки вул.

Сорочинська 1-а вул.

1-ої П’ятирічки вул.

3. Не було

2-ої П’ятирічки вул.

Сорочинська 2-а вул.

2-ої П’ятирічки вул.

4. Не було

Брикетна вул.

Брикетна вул.

Брикетна вул.

5. Не було

Бурвугільна вул.

Бурвугільна вул.

Бурвугільна вул.

6. Не було

Дарвіна вул.

Мала вул.

Дарвіна вул.

7. Не було

Залізнична 1-а вул.

Залізнична 1-а вул.

Залізнична 1-а вул.

8. Не було

Комінтерна вул.

Черкаський пров.

Комінтерна вул.

9. Не було

Коцюбинського вул.

Коцюбинського вул.

Коцюбинського вул.

10. Не було

Макшейдерівська вул.

Макшейдерівська вул.

Макшейдерівська вул.

11. Не було

Макшейдерівський пров. Макшейдерівський пров. Макшейдерівський пров.

12. Не було

Менделєєва вул.

Менделєєва вул.

Менделєєва вул.

13. Не було

Салтикова-Щедріна вул.

Салтикова-Щедріна вул.

Салтикова-Щедріна вул.

14. Не було

Стаханівська вул.

Кропивницького вул.

Стаханівська вул.

15. Не було

Стволова вул.

Стволова вул.

Стволова вул.

16. Не було

Тургенєва вул.

Тургенєва вул.

Тургенєва вул.

17. Не було

Ударна вул.

Надежінська вул.

Ударна вул.

18. Не було

Чкалова вул.

Чернігівська вул.

Чкалова вул.

19. Не було

Шахтарська 1-а вул.

Шахтарська 1-а вул.

Шахтарська 1-а вул.

20. Не було

Шахтарська 2-а вул.

Шахтарська 2-а вул.

Шахтарська 2-а вул.

21. Не було

Шахтарська 3-я вул.

Шахтарська 3-я вул.

Шахтарська 3-я вул.

22. Не було

Шахтарська 4-а вул.

Шахтарська 4-а вул.

Шахтарська 4-а вул.

23. Не було

Шахтарська 5-а вул.

Шахтарська 5-а вул.

Шахтарська 5-а вул.

24. Не було

Шахтарська 6-а вул.

Шахтарська 6-а вул.

Шахтарська 6-а вул.

25. Не було

Шахтарська вул.

Шахтарська вул.

Шахтарська вул.

26. Не було

Не було

Не було

Аерофлотська вул.

27. Не було

Не було

Не було

Академіка Паладдіна вул.

28. Не було

Не було

Не було

Брикетний пров.

29. Не було

Не було

Не було

Виконкомівська вул.

30. Не було

Не було

Не було

Відбійний пров.

31. Не було

Не було

Не було

Гірничий пров.

32. Не було

Не було

Не було

Достоєвського пров.

33. Не було

Не було

Не було

Інгульська набережна

34. Не було

Не було

Не було

Кільцева вул.

35. Не було

Не було

Не було

Козакова вул.

36. Не було

Не було

Не було

Коцюбинського пров.

37. Не було

Не було

Не було

Ленінградський пров.

38. Не було

Не було

Не було

Ломоносова вул.

39. Не було

Не було

Не було

Марка Вовчка вул.

40. Не було

Не було

Не було

Нововугільний пров.

41. Не було

Не було

Не було

Обозновська вул.

42. Не було

Не було

Не було

Обозновське шосе

43. Не було

Не було

Не було

Обозновський пров.

44. Не було

Не було

Не було

Озерна Балка вул.

45. Не було

Не було

Не було

Павліка Морозова вул.

46. Не було

Не було

Не було

Павлова вул.

47. Не було

Не було

Не було

Папаніна вул.

48. Не було

Не було

Не було

Червонофлотська вул.

49. Не було

Не було

Не було

Піонерська 1-а вул.

50. Не було

Не було

Не було

Піонерська 2-а вул.

51. Не було

Не було

Не було

Піонерська 3-я вул.

52. Не було

Не було

Не було

Піонерська 4-а вул.

53. Не було

Не було

Не було

Піонерська 5-а вул.

54. Не було

Не було

Не було

Прорізний пров.

55. Не було

Не було

Не було

Совхозна вул.

56. Не було

Не було

Не було

3-ї п’ятирічки вул.

57. Не було

Не було

Не було

Шахтарський пров.

~ 75 ~

1913 (з мапи П. Рябкова)

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

Зінов’єська РЕС (на передньому плані) та Нова Балашівка, поч. 1950-х рр. (із фондів ДАКО)

~ 76 ~

Кіровоградська районна електростанція – на передньому плані, Нова Балашівка – на задньому плані, 1940-ві рр. (ДАКО)

Нова Балашівка (на передньому плані ліворуч) на фото 1940-х – 1950-х рр. (із фондів ДАКО) Літак АН-2

Будівля школи № 23,

на аеродромі, 1957 [73]

заснованої в кінці 1930-х років

(сучасне фото [25)

Районна поліклініка,

відкрита на початку 1950

-х рр.

(сучасне фото [25])

Кондуктор і водій автобуса

на кінцевій зупинці маршруту

№ 3 (Нова Балашівка), 1958

(із кол. Ю. Тютюшкіна)

~ 77 ~

НОВОМИКОЛАЇВКА

Новомиколаївка розташована у північній

слободі). Друге припущення, яке видається

частині міста. На півдні межує з залізницею, на

Ю. Тютюшкіну малоймовірним, полягає в тому, що

сході – з Некрасівкою, на заході – зі Старою

у 1936 році під час побудови площі ім. Кірова на

Балашівкою. На півночі мікрорайону розташовані

території Міського бульвару скульптуру з фонтану

авіамістечко та споруди аеродрому. Основна

було перенесено до парку ім. Крючкова.

частина мікрорайону – приватна, забудована за

Ігор Світецький вважає, що скульптури на цих

регулярним планом.

фонтанах були схожими, але не однаковими. Мені

Мікрорайон виник на початку минулого

ж усі три версії видаються достатньо ймовірними.

століття,

коли

власник

найбільшого

У другій половині 1940-х років скульптура

єлисаветградського

машинобудівного

заводу

з фонтану з якихось причин була демонтована,

Роберт Ельворті зробив робітникам свого

але він продовжував функціонувати ще понад три

підприємства щедру пропозицію – запропонував

десятиліття [65].

усім бажаючим безпроцентні позики на побудову

Перша хвиля перейменувань розпочалася

житла. Бажаючих виявилося багато – більше

тут на початку 1920-х рр. Завод Ельворті

шестисот осіб. Справа була, як пише Ольга

більшовики перейменували у «Червону Зорю»,

Степанова, за тим, де будувати, адже робітники

а слобідку, де і надалі селилися робітники –

не мали статків, щоб купити землю в місті. Тому

у «Червонозорівку». Частину вулиць також було

власник заводу звернувся до міської думи з

перейменовано. Стерто було з мапи також ім’я

клопотанням про створення нового району на

одного з братів-засновників підприємства Томаса,

околиці. І у 1909 році місце для облаштування

спочилого ще у 1892 році. Названу на його честь

робочої слободи було знайдено. «Міська комісія

вулицю

Ельвортінську

перейменували

на

виїжджала для огляду місцевості для пристрою

Воровського. Нові революційні назви у своїй

робітничої

слобідки

Миколаївки.

Найбільш

більшості протримались до 2010-х років, крім

відповідає вимогам місцевість за полотном

періоду німецької окупації, коли за рішенням

залізниці до цвинтарної церкви «Всіх скорботних

міської управи більшості з них повернули

радість». Місцевість ця рівна, хоча трохи з ухилом

дореволюційні назви, а деяким присвоїли

у бік залізниці. Надалі належить розпланувати

українські національні назви.

слобідку на квартали і двори», – повідомляла

У 1931 році на території військового

газета «Голосъ Юга» [58].

аеродрому в Зінов'євську було розпочато

У 1911 році між охочими будувати житло в

будівництво ангарів, службових і житлових

слободі провели жеребкування, і на початку 1912-

споруд, місць стоянок, руліжних доріжок, капонірів

го розпочалося будівництво. Навіть сьогодні

та інших об'єктів. У 1932 році на аеродромі

помітно, що більшість будинків слободи зводили

з

широко

розгорнутим

будівництвом

за одним типовим проектом. Будували дуже

інфраструктури було розпочато формування 15-ї

швидко. На плані 1913 року ми вже бачимо доволі

важкої авіаційної бригади на літаках ТБ-3 [73]. У

великий

мікрорайон,

окреслений

вулицями

середині 1930-х років територія Червонозорівки

Військовою, Торговою, Севастопольською та

розширилася на північ за рахунок збудованого

Лагерною [58].

там поблизу військового аеродрому авіамістечка.

Згідно з офіційною версією слободу назвали

В офіційних документах міських органів

Миколаївка в 1914 році на честь 20-річчя

влади, починаючи з вересня 1941 року і по

сходження на престол імператора Миколи ІІ.

сьогодні,

цей

мікрорайон

називається

Проте, як зазначає Ольга Степанова, назва

Новомиколаївкою.

«Миколаївка» зустрічається і в документах 1909

У повоєнний період у мікрорайоні виникло

року [58].

10 нових вулиць, а загальна їх кількість

Під час облаштування Робітничої слободи

збільшилася до 41.

Р. Ельворті піклувався не лише про житло та

На території мікрорайону функціонували

освіту (будівництво народного училища у 1914-

чотири школи (школа № 3 на вул. Авіаційній, на

1916 роках [49, с. 18.]), а й про дозвілля

базі колишнього народного училища; школа № 27

робітників. Тому в центрі слободи був закладений

на вул. Колгоспній (з 1939 року), філія школи

парк, який пізніше отримав ім’я директора

№ 27 в авіамістечку (з 1939 року), реорганізована

«Червоної зірки» Якима Крючкова. Парк став

в 1955 році у школу № 25, та школа № 29 на пров.

певним уособленням національної приналежності

Сталіна (з 1944 року).

Ельворті – алеї були влаштовані у формі прапору

На заході Новомиколаївки на початку 1930-х

Великої Британії. Планування парку збереглося

років було влаштовано велику лісопаркову зону та

до наших днів.

міський пляж на річці Інгул.

У центрі парку було влаштовано фонтан.

З 1929 року по вулицях Новомиколаївки

Точну дату його спорудження встановити не

курсував трамвай за маршрутом «Кіншкола –

вдалося, але 1913 року він уже функціонував,

Кооптах» (з кінця 1930-х рр. «Вул. Леніна –

оскільки на мапі було позначено вулицю

Птахофабрика»), а з 1947 року – автобуси за

Фонтанну. Такий цілком логічний висновок зробив

маршрутами

№ 2

«Міський

сад

–

Юрій Тютюшкін разом із припущенням про

вул. Куйбишева»,

№ 4

«Новоолексіївка

–

наявність у місті двох однакових фонтанів (на

Новомиколаївка» та з середини1950-х рр. – № 7

Міському бульварі та в парку в Робітничій

«Ровенське КП – Новомиколаївка (заготзерно)».

~ 78 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1. Варшавська вул.

Варшавська вул.

Новоукраїнська вул.

Варшавська вул.

2. Воєнна вул.

Воєнна вул.

Воєнна вул.

Жданова вул.

3. Володимирівська вул.

Володимирівська вул.

Володимирівська вул.

Володимирівська вул.

4. Генерала Русского вул.

Авіаційна вул.

Авіаційна вул.

Авіаційна вул.

5. Друзідова вул.

Мічуріна вул.

Мазепи вул.

Мічуріна вул.

6. Ельвортівська вул.

Воровського вул.

Гонти вул.

Воровського вул.

7. Крюківський пров.

Сєрова пров.

Крюківський пров.

Сєрова пров.

8. Лагерна вул.

Лагерна вул.

Лагерна вул.

Лагерна вул.

9. Літейна вул.

Літейна вул.

Літейна вул.

Літейна вул.

10. Львівська вул.

Леваневського вул.

Львівська вул.

Леваневського вул.

11. Миколаївська вул.

Червонозірівська вул.

Миколаївська вул.

Червонозірівська вул.

12. Не було

Бєлінського вул.

Бєлінського вул.

Бєлінського вул.

13. Не було

Тельмана вул.

Білоцерківська вул.

Тельмана вул.

14. Не було

Осипенко вул.

Гайдамацька вул.

Осипенко вул.

15. Не було

Індустріальна вул.

Індустріальна вул.

Індустріальна вул.

16. Не було

Короленка вул.

Короленка вул.

Короленка вул.

17. Не було

Моторна вул.

Моторна вул.

Моторна вул.

18. Не було

Бабушкіна вул.

Нарізна вул.

Бабушкіна вул.

19. Не було

Пляжева вул.

Пляжева вул.

Пляжева вул.

20. Не було

Куйбишева вул.

Румянцева вул.

Куйбишева вул.

21. Не було

Сакко і Ванцеті вул.

Уманська вул.

Сакко і Ванцеті вул.

22. Не було

Ціолковського вул.

Ціолковського вул.

Ціолковського вул.

23. Не було

Сталіна пров.

Чугуївський пров.

Сталіна пров.

24. Не було

Не було

Не було

Сєрова вул.

25. Не було

Не було

Не було

Жданова пров.

26. Не було

Не було

Не було

Залізничний пров.

27. Не було

Не було

Не було

Котляревського вул.

28. Не було

Не було

Не було

Короленка пров.

29. Не було

Не було

Не було

Лісопаркова вул.

30. Не було

Не було

Не було

Мало-Новослобідська вул.

31. Не було

Не було

Не було

Мала Бабушкіна вул.

32. Не було

Не було

Не було

Мала Сєрова вул.

33. Не було

Не було

Не було

Осипенко Мала вул.

34. Новослобідська вул.

Новослобідська вул.

Новослобідська вул.

Новослобідська вул.

35. Петроградська вул.

Ленінградська вул.

Петербурзька вул.

Ленінградська вул.

36. Севастопольська вул.

Севастопольська вул.

Севастопольська вул.

Севастопольська вул.

37. Слов’янська вул.

Слов’янська вул.

Слов’янська вул.

Слов’янська вул.

38. Торгова вул.

Колгоспна вул.

Наливайка вул.

Колгоспна вул.

39. Троїцька вул.

Профінтерна вул.

Троїцька вул.

Профінтерна вул.

40. Фонтанна вул.

Фонтанна вул.

Фонтанна вул.

Фонтанна вул.

41. Ярославська вул.

Ярославська вул.

Ярославська вул.

Ярославська вул.

Новомиколаївський пляж у 1943 р. [31] та у 1958 р. (із кол. Ю. Тютюшкіна)

~ 79 ~

Школа № 3 (1942) [31]

Шпиталь (1942) [31]

1913 (з мапи П. Рябкова)

194 2 (рис. Ю. Євстратьєва)

Штаб полку (1948) [33]

Мапи 1913 р. (рис. П. Рябкова) та 1942 р. (рис. Ю. Євстратьєва

~ 80 ~

1939

У парку ім. Крючкова, 1937 (із колекції

Ю.Тютюшкіна)

1942

Середня школа № 3 (колишнє Миколаївське народне

у

чилище) на вул. Авіаційній (із приватної колекції) [33]

Середня школа № 27

на вул. Колгоспній, 1939

(із приватної колекції)

Контрольно-пропускний пункт

військового аеродрому на розі

вулиць Короленка та Наливайка

(Колгоспної), 1943 (із колекції

Анатолія Морозова)

Військовий аеродром та

авіамістечко, 1942 [31]

~ 81 ~

Новомиколаївка,

аеродром та

авіа містечко,

1941 (фото

з літака) [31]

Фото

Антона Потєхіна

Вигляд більшості житлових будинків

1910-х – 1950-х років

Фото Олексія Каприці

~ 82 ~

НОВООЛЕКСІЇВКА

Новоолексіївка розташована у південно-

діяльності і під час німецької окупації.

західній частині міста і розпочинається з фортеці

Після війни на території фортеці були відкриті

св. Єлисавети. Мікрорайон межує з Биковим та

два меморіальні цвинтарі: у равеліні біля лікарні –

Пермським та прилягає до Сугоклеї і Міського

на місці поховань кількох тисяч людей (переважно

саду. Окремі будинки у цій місцевості з’явилися

– військовополонених, євреїв, підпільників і

ще в кінці ХVIII століття. Масово вона почала

диверсантів) та в центрі фортеці, куди були

забудовуватися в кінці ХІХ століття переважно

перенесені останки радянських воїнів із інших

приватними одноповерховими будинками, які й

цвинтарів.

становили до 90% усіх споруд. Крупними і

У 1947 році в районі іподрому, на цілинній

важливими об’єктами на території мікрорайону в

землі між вул. Ярмарочною (нині – Комарова) та

першій половині ХХ століття можна вважати

Ровенським шосе (нині – вул. Героїв України) було

міську лікарню № 1 та меморіальні цвинтарі на

відкрито

аеродром,

на

якому

базувалася

фортечних валах, міську в’язницю неподалік від

авіаланка з трьох літаків ПО-2 Київського

фортеці, іподром та аеродром легкої авіації на

авіазагону, командиром якої був Леонід Пронічев.

південній околиці мікрорайону, сільськогоспо-

Ця

ланка

здійснювала

діяльність

щодо

дарську виставку на території колишнього поля

задоволення потреб області у перевезенні

для ігор [59].

пасажирів, пошти, вантажів, лікарів, хворих, а

Саме тут, у фортеці, у 1777 році відкрилася

також виконувала завдання з санітарної обробки

перша в місті стаціонарна лікарня (військовий

сільськогосподарських угідь [73].

шпиталь) на 28 ліжок і за наступні два з

У липні 1949 року, як пише Борис Чижов, на

половиною століття не припиняла діяльності. У

аеродромі Новоолексіївка був створений 263-й

шпиталі лікували не лише солдат і офіцерів, але й

Кіровоградський авіаційний загін спеціального

цивільних жителів міста. Через 10 років Григорій

призначення в складі двох авіаційних ланок по

Потьомкін заснував при цій лікарні медико-

10 літаків ПО-2. Командиром авіаційного загону

хірургічну школу – перший медичний навчальний

був призначений Н. Зідрашко, Авіазагін виконував

заклад на території України. За 10 років діяльності

польоти з перевезення пасажирів, пошти і

ця школа підготувала близько двохсот лікарів –

вантажів по області без розкладу. Виконувалися

мізерна цифра за нашими мірками, але для

також польоти для виконання санітарних завдань і

тодішнього стану медицини у нашому краї це був

авіаційно-хімічних робіт. У 1950 році командиром

прорив. Чомусь у 1897 році школу закрили, а

263 АТ був призначений Іван Компанієць. Загін за

студентів

перевели

до

московського

та

рік перевозив до 10 тисяч пасажирів, 150 тонн

петербурзького

медико-хірургічних

училищ.

вантажів і пошти і обробляв до 120 тисяч гектарів

У наукових статтях зазвичай називають кілька

полів з повітря. У 1951 році на аеродромі

імен видатних лікарів – випускників та викладачів

Новоолексіївка

почав

виконувати

посадку

Єлисаветградської школи. Проте більшості з нас

київський літак АН-2 рейсу Київ – Кіровоград –

відоме тільки одне ім'я – Єфрем Мухін, професор

Миколаїв – Херсон [73].

Імператорського

Московського

університету,

Внаслідок інтенсивної забудови житлові

доктор медичних наук, засновник вітчизняної

споруди уздовж межі льотного поля перекривали

травматології. Він навчався тут, потім викладав, а

підходи до аеродрому. Це створювало загрозу

після ліквідації школи, переїхав разом із учнями

безпеці польотів. Тому 1953 року аеродром було

до Москви. Але пам'ятник на території лікарні –

перенесено на інше місце – на аеродром

не Є. Мухіну, а його талановитому учню – Миколі

аероклубу на Новій Балашівці.

Пирогову. Є версія, що Пирогов бував у шпиталі

Іподром,

відомий

ще

до

війни,

та

під час Кримської війни 1853-1856 років, проводив

сільськогосподарська

виставка,

споруджена

майстер-класи – показував військовим хірургам, як

у 1955 році, функціонували до середини 1960-х

оперувати в польових умовах, як фіксувати

років, а в’язниця на своєму місці є і сьогодні.

переломи кінцівок за допомогою гіпсових пов'язок,

На

території

Новоолексіївки

в

перше

які

сам

винайшов.

На

той

час

у

післявоєнне десятиліття не відбувалося масового

єлисаветградському шпиталі було вже 350 ліжок.

заселення території та потужного житлового

Вважається, що сам хірург привіз у наше місто

будівництва, але кілька нових вулиць і провулків

атлас "Хирургічна анатомія артеріальних стволів и

все-таки виникло – переважно в районі вулиць

фасцій", який зберігається у музеї Кіровоградської

Глінки,

Ярмарочної

(майбутньої

Комарова),

обласної лікарні. Цю працю 1837 року спеціалісти

Никанорівської

(майбутньої

Яновського)

та

вважають початком нової епохи у хірургії.

прокладеної в середині 1950-х років на основі

М. Пирогов бував у Єлисаветраді і пізніше [59].

частини Ровенського шосе нової вулиці, яка

Цікаво, що хоча офіційно лікарня, що

отримала назву «Ровенський проспект».

функціонувала на місці колишнього шпиталю,

Мешканці Новоолексіївки з кінця 1940-х років

вважалася міською, військових тут завжди

користувалися послугами міського автобуса

лікували безкоштовно, а містян – за гроші. Так, на

(маршрути:

№ 2

«Новолексіївка

–

початку ХХ століття вартість перебування в

Новомиколаївка», № 5 «Ровенське КП – Балка»

лікарні для городян становила 30 коп. за добу, та № 7 «Ровенське КП – Новомиколаївка»).

у віп-палатах – 50 копійок. На 200 ліжок там було

Навчальних закладів у першій половині

три лікаря, сім фельдшерів та три акушерки

ХХ століття тут не будувалося, тому діти

[59]. За

радянських

часів

лікування

стало

отримували освіту в школах мікрорайонів Бикове

безкоштовним. Лікарня № 1 не припиняла своєї

та Пермський.

~ 83 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

по

Дореволюційна назва

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

р.

назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Больнічна вул.

Больнічна вул.

Больнічна (Лікарняна) вул.

Больнічна вул.

2.

Братська вул.

Братська вул.

Братська вул.

Братська вул.

3.

Єкатеринінська вул.

Глінки вул.

Глінки вул.

Глінки вул.

4.

Дачна вул.

Дачна вул.

Дачна вул.

Дачна вул.

5.

Землянки за Міськсадом

Профспілкова вул.

Землянки вул.

Профспілкова вул.

6.

Карусельна вул.

Карусельна вул.

Карусельна вул.

Карусельна вул.

7.

Курганна вул.

Курганна вул.

Курганна вул.

Курганна вул.

8.

Курортна вул.

Курортна вул.

Курортна вул.

Курортна вул.

9.

Межевий бульвар

Межевий бульвар

Межева вул.

Межевий бульвар

10.

Новоросійська вул.

Новоросійська вул.

Новоросійська вул.

Новоросійська вул.

11.

Ольвіопольська вул.

Ольвіопольська вул.

Ольвіопольська вул.

Ольвіопольська вул.

12.

Паркова 1-а вул.

Паркова 1-а вул.

Паркова 1-а вул.

Паркова 1-а вул.

13.

Паркова 2-а вул.

Паркова 2-а вул.

Паркова 2-а вул.

Паркова 2-а вул.

14.

Паркова 3-я вул.

Паркова 3-я вул.

Паркова 3-я вул.

Паркова 3-тя вул.

15.

Поперечна вул.

Поперечна вул.

Поперечна вул.

Поперечна 1-а вул.

16.

Не було

Не було

Не було

Поперечна 2-а вул.

17.

Потьомкінська вул.

Потьомкінська вул.

Потьомкінська вул.

Ушакова вул.

18.

Румянцева вул.

Румянцева вул.

Румянцева вул.

Румянцева вул.

19.

Середня вул.

Середня вул.

Середня вул.

Середня вул.

20.

Спортивна вул.

Спортивна вул.

Спортивна вул.

Спортивна вул.

21.

Суворовський бульвар

Суворовська вул.

Суворовський бульвар

Суворова вул.

22.

Тиха вул.

Тиха вул.

Тиха вул.

Тиха вул.

23.

Українська вул.

Українська вул.

Українська вул.

Українська вул.

24.

Ярмарочна вул.

Ярмарочна вул.

Ярмарочна вул.

Ярмарочна вул.

25.

Не було

Не було

Не було

Братський пров.

26.

Не було

Не було

Не було

Больнічний пров.

27.

Не було

Не було

Не було

Вишинського пров.

28.

Не було

Не було

Не було

Глінки пров.

29.

Не було

Не було

Не було

Громова вул.

30.

Не було

Не було

Не було

Громова пров.

31.

Не було

Не було

Не було

Дачний пров.

32.

Не було

Не було

Не було

Маршала Жукова вул.

33.

Не було

Не було

Не було

Маршала Конєва вул.

34.

Не було

Не було

Не було

Межевий пров.

35.

Не було

Не було

Не було

Зої Космодем’янської вул.

36.

Не було

Не було

Не було

Новоросійський пров.

37.

Не було

Не було

Не було

Потьомкіна пров.

38.

Не було

Середня вул.

Не було

Суворова пров.

39.

Не було

Не було

Не було

Сєрова Мала вул.

.

На фортечних валах на поч. ХХ ст.

Один із перших корпусів лікарні № 1

(із кол. Ю. Тютюшкіна)

~ 84 ~

(сучасне фото)

Пам’ятник М. Пирогову

(сучасне фото)

Вул. Землянки, 1941 [31]

Мапи 1913 р.

(рис. П. Рябкова)

та 1942 р.

(рис. Ю. Євстратьєва)

~ 85 ~

Літаки ПО-2, обладнані баками 200-250 кг хімікалій та

пристроєм для їхнього розсіювання під фюзеляжем, 1952 [73]

Літак ПО-2 виконує санітарно-медичний рейс, 1947 [73]

Пам’ятник Й. Сталіну на території

сільськогосподарської виставки, 1955

(із фондів ДАКО)

Сільськогосподарська виставка

біля міського саду, 1955 (із кол.

І. Світецького)

~ 86 ~

Світлини з колекції Юрія Тютюшкіна

Вул. Никанорівська (Яновського), сер. 1950-х рр.

Автобус на маршруті № 4

«Новомиколаївка - Новоолексіїівка»,

кінець 1950-х рр.

Меморіальний цвинтар

на фортечних валах,

кінець 1950-х рр.

~ 87 ~

ПЕРМСЬКИЙ

Велика Пермська – одна з найстаріших у

у встановленні радянської влади у Єлисаветграді

місті. Її почали забудовувати одночасно з

[37]. У жовтні 1941 року – січні 1944 року вона

фортецею. Невдовзі сюди було переведено

була Верхньо-Пермською [12].

Пермський карабінерний полк, який і розселили у

На

цій

вулиці

знаходилася

одна

із

нових будинках. Пізніше тут виникали інші вулиці,

найцікавіших пам’яток міста – каскадний фонтан

а весь район одержав назву Пермської слободи.

(архітектор В. Сікорський).

Вулиця злилася з Бобринецьким шосе і вони

Вулиця Бобринецьке шосе розташована на

створили єдину транспортну магістраль у складі

правому березі Інгулу. В історії міста, як зазначає

поштового тракту Миколаїв – Кременчук [37].

Юрій Матівос, «вона відігравала, та й тепер

На цій вулиці було розташовано окружний

відіграє винятково важливу роль. Власне,

суд (з 1939 року – обласний суд) та одне із

вулицею до початку ХХ століття її й назвати

найбільших підприємств міста – пивоварений

важко – обабіч неї чи хоча б з одного боку ніяких

завод. Його побудували у 1863 році на правому

будівель не було. Ліворуч знаходилися дачі

березі річки Інгул купці Штейн і Шапошніков, які на

міської знаті – офіцерів, поміщиків, купців,

початку 1880-х рр. продали завод Г.О. Зельцеру.

праворуч – левади. Розпочиналося Бобринецьке

Підприємство отримало назву «Акціонерное

шосе від мосту через Сугоклею і прилягало до

общество Елисаветградскаго пивомедовареннаго

вулиці Великої Пермської. Ця магістраль була

и солодовеннаго завода Г.О. Зельцеръ». У 1914

відрізком великого Чорного шляху, який ще з часів

році

там

відкрилася

окрема

лінія

для

Запорозької Січі з’єднував центральні міста Росії,

виготовлення фруктових напоїв «винятково з

Польщі з Чорним морем. Пізніше козаки

натуральних соків та рафінованого цукру». Міська

облаштували так звані поштові гони, які потім

дума навіть установила для візників окремий

називалися поштовими трактами. Один із них

тариф на проїзд від центру міста до пивзаводу.

проходив із Миколаєва до Кременчука, пролягав

Він становив 25 копійок для екіпажу з двома

через Єлисаветград. Проїхати від Чорного моря

конями, 20 для однокінного (проїзд до вокзалу

до Дніпра у північному напрямку, обминувши

коштував так само, а до Міського саду 30 коп. та

Єлисаветград, було неможливо. На цьому тракті

25 коп. відповідно) [40; 60].

у 1784 році відкрили поштову станцію (яму). Про

Пивзавод Зельцера став і кінцевою зупинкою

це й тепер свідчить провулок Поштовий, що

першої лінії єлисаветградського електричного

прилягає до Великої Пермської» [37].

трамваю, яка відкрилася у 1897 році. Починалася

Житлові будинки почали з’являтися на

лінія біля залізничного вокзалу, проходила

Бобринецькому

шосе

лише

на

початку

вулицями Бульварною (Фрунзе), Дворцовою

ХХ століття. Вулиця поступово заселялася,

(Леніна),

Великою

Перспективною

(Карла

розросталася вздовж [60].

Маркса), Великою Пермською до пивзаводу.

У середині 1950-х років у мікрорайоні було

Лінією курсувало влітку п’ять відкритих, а взимку

49 вулиць, із яких 12 виникли після Другої світової

стільки ж закритих моторних вагонів. Наступного

війни.

року була прокладена літня лінія “Садова”, що

Мікрорайон Пермський межує на півночі

вела до Міського саду над річкою Сугоклеєю.

з центром, на заході – з Биковим, на південному

Вагони на ній курсували тільки з 1 квітня до

заході – з Новоолексіївкою. Протягом першої

1 жовтня [37].

половини ХХ століття він розростався лише на

Пивзавод не припиняв своєї діяльності ані під

південь, обминаючи міський сад, і дійшов до

час революційних подій 1917-1920 рр., ані під час

Масляниківки, яка в 1955 році увійшла до складу

німецької окупації (серпень 1941 р. – січень

міста.

1944 р.) [33].

На початку 1950-х років на розі вулиць Карла

Майже на початку вулиці Великої Пермської,

Маркса і Яна Томпа, на місці Базарної площі біля

на розі Пашутінської (тепер там знаходяться

колишнього трамвайного депо було влаштовано

дитячо-юнацька спортивна школа та факультет

міську автостанцію, яка функціонувала там до

фізичного виховання Центральноукраїнського

початку 1960-х років, а на розі вулиць К. Маркса

педагогічного університету імені В. Винниченка)

та Сугоклеївскої (територія сучасного готелю

10 листопада 1896 року відбулося урочисте

«Турист») з 1947 року до початку 1970-х років

закладання машинного приміщення депо міського

розташовувався міський автобусно-таксомотор-

електричного трамвая. Тут же були збудовані

ний парк.

ангари та адміністративні приміщення. Трамвайне

Мешканці

мікрорайону

користувалися

господарство функціонувало до середини 1944

автобусами маршрутів: № 1 «Масляниківка –

року, хоча рух вагонів було припинено у серпні

КРЕС» та № 2 «Міський сад – вул. Куйбишева».

1941

року

після

руйнування

радянськими

Освітні потреби мешканців мікрорайону

військами електростанції.

задовольняли середня школа № 7 (колишнє

Вулиця Велика Пермська у перші роки

народне училище ім. Пушкіна) і середня школа

радянської влади отримала ім’я естонського

№ 10, побудована на Сінній площі неподалік від

комуніста Яна Томпа, який нібито брав участь обласного суду в середині 1950-х років.

~ 88 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1. Арнаутівський пров.

Арнаутівський пров.

Арнаутівський пров.

Арнаутівський пров.

2. Бобринецька вул.

Бобринецька вул.

Бобринецька вул.

Бобринецька вул.

3. Бобринецьке шосе

Бобринецьке шосе

Бобринецьке шосе

Бобринецьке шосе

4. Велика Пермська вул.

Яна Томпа

Верхньо-Пермська вул.

Яна Томпа

5. Вишняківський пров.

Вишняківський пров.

Вишняківський пров.

Вишняківський пров.

6. Вузький пров.

Вузький пров.

Вузький пров.

Вузький пров.

7. Давидівський пров.

Давидівський пров.

Давидівський пров.

Давидівський пров.

8. Не було

1-го Травня пров.

Диканський пров.

1-го Травня пров.

9. Єлисаветинський пров.

Максима Горького пров.

Єлисаветинській пров.

Максима Горького пров.

10. Заводський пров.

Заводський пров.

Заводський пров.

Заводський пров.

11. Не було

Пугачова вул.

Землянки

Пугачова вул.

12. Кавказька вул.

Кавказька вул.

Кавказька вул.

Кавказька вул.

13. Кавказька площа

Кавказька площа

Кавказька площа

Кавказька площа

14. Кавказький пров.

Кавказький пров.

Кавказький пров.

Кавказький пров.

15. Клинцівський пров.

Клинцівський пров.

Клинцівський пров.

Клинцівський пров.

16. Кріпосна (Фортечна) пл.

Кріпосна площа

Кріпосна площа

Кріпосна площа

17. Кріпосний пров.

Кріпосний пров.

Кріпосний пров.

Кріпосний пров.

18. Не було

Паризької Комуни вул.

Лисенка вул.

Паризької Комуни вул.

19. М’ясна вул.

М’ясна вул.

М’ясна вул.

Можайського вул.

20. Не було

Лассаля вул.

Маріїнська вул.

Не було

21. Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

Масляниківський пров.

22. Нижньо-Пермська вул.

Нижньо-Пермська вул.

Нижньо-Пермська вул.

Нижньо-Пермська вул.

23. Никанорівська вул.

Никанорівська вул.

Никанорівська вул.

Никанорівська вул.

24. Огородний пров.

Огородний пров.

Огородний пров.

Огородний пров.

25. Поштовий пров.

Поштовий пров.

Поштовий пров.

Поштовий пров.

26. Прогонний пров.

Прогонний пров.

Прогонний пров.

Прогонний пров.

27. Прогонний тупик

Прогонний тупик

Прогонний тупик

Прогонний тупик

28. Прямий провул.

Прямий провул.

Прямий провул.

Прямий провул.

29. Садова вул.

Садова вул.

Садова вул.

Садова вул.

30. Сінна вул.

Сінна вул.

Сінна вул.

Сінна вул.

31. Сінна площа

Сінна площа

Сінна площа

Сінна площа

32. Сінний пров.

Сінний пров.

Сінний пров.

Сінний пров.

33. Скобелівська вул.

Інтернаціональна вул.

Скобелівська вул.

Інтернаціональна вул

34. Соколівська вул.

Соколівська вул.

Соколівська вул.

Соколівська вул.

35. Соколівський пров.

Соколівський пров.

Соколівський пров.

Соколівський пров

36. Солдатська вул.

20 років Міліції

Солдатська вул.

20 років Міліції

37. Сугокліївська вул.

Сугокліївська вул.

Сугокліївська вул.

Сугокліївська вул.

38. Не було

Комсомольська

Чумацька вул.

Комсомольська

39. Не було

Не було

Не було

Айвазовського вул.

40. Не було

Не було

Не було

Айвазовського пров.

41. Не було

Не було

Не було

Бережний пров.

42. Не було

Не було

Не було

Бобринецький пров.

43. Не було

Не було

Не було

Бобринецький тупик

44. Не було

Не було

Не було

Ватутіна вул.

45. Не було

Не було

Не було

Ватутіна пров.

46. Не було

Не було

Не було

Грибоєдова пров.

47. Не було

Не було

Не було

Маршала Говорова вул.

48. Не було

Не було

Не було

Друку (Печаті) пров.

49. Не було

Не було

Не було

Садовий пров.

50. Не було

Не було

Не було

Халтуріна вул.

Єлисаветградський окружний суд,

поч. ХХ ст. (із кол. В.Петракова)

~ 89 ~

1913 (з мапи П. Рябкова)

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

Площа Сінна, поч. ХХ ст.

(із к

ол. В. Петракова)

Вул. Сінна, поч. ХХ ст. (із кол. В. Петракова)

~ 90 ~

Трамвайне депо на вул. Великій Пермській,

поч. ХХ ст. (із кол. В.

Петракова)

У трамвайному депо, 1930-ті рр.

(із кол. С. Панченка)

Тр уба трамвайного депо

(із колекції Віктора Ярошевського) [33]

На розі вул. Великої та Верхньо-Пермської, 1942 [31]

Шко

ла № 7 (колишнє Пушкінське народне училище),

Вул. Садова, поч. ХХ ст.

фото сер. 1950-х рр. (із кол. Ю. Тютюшкіна)

(із кол. В. Петракова)

~ 91 ~

Кіровоградський пивзавод у 1942 році [31] та

в кінці 1950-х років (із кол. І. Світецького)

Каскадний сквер біля школи № 10 та

обласного суду (із кол. Ю. Тютюшкіна)

Школа № 10, сер. 1950-х років (із фондів ДАКО)

Кіровоградська автостанція на розі

вулиць К.Маркса та Я.Томпа, 1950

(із кол. Ю. Тютюшкіна).

Вигляд від обласного суду.

~ 92 ~

СТАРА БАЛАШІВКА

Стара Балашівка (колишнє село Балашівка) –

під назвою Балашівка» [40] .

чудовий мікрорайон із приватними будинками на

Олег Храпаченко, досліджуючи розвиток

березі Інгулу, де немає міської метушні та великих

Єлисаветрадських земель у другій половині XVIIІ

підприємств.

століття, виявив, що у Єлисаветградському повіті

Щодо часу заснування села існує дві версії.

купцю Маслянікову належало 2 села (312 дес.

Юрій Матівос зазначає, що у «другій половині

і 660 дес.); купцю Красноглазову – 2 дачі (390 і 31

XIX століття кілька сотень десятин родючої землі

дес.), купцю Балашову – 72 дес. (заселена дача).

неподалік Єлисаветграда придбав російський

Останній,

на

думку

дослідника,

заснував

землевласник Балашов. Його зацікавили не тільки

Балашівку, де, за даними кінця XVIIІ ст.,

чорноземи, рівних яким важко знайти, а й велика

налічувалося 18 дворів. Доказом слугують мапа

перспектива збуту на міжнародних ринках зерна:

розташування російської армії влітку 1787 року та

через його землі прокладалась залізниця, що вела

мапа Херсонської губернії 1811 року. На них

до Чорноморських портів. Так у верхів’ї Інгулу, по

є Балашівка [68].

сусідству зі слободою Лелеківкою, виникло село

Мапа 1811 року [68]

Рис. Павла Рябкова (1913)

* * *

У середині ХІХ ст. у населеному пункті було

прискорило включення села до складу міста [68].

вже 36 дворів і 136 дачних садиб).

Оже, як село Зінов’євського повіту Балашівка

Протягом наступних десятиліть населення

існувала до 1932 року, а потім увійшла до складу

села поступово зростало. Коли на початку 1920-х

міста, де її стали називати Старою Балашівкою,

років поповзли чутки про його включення до

а Балашівські хутори, що виросли південніше

складу міста, із Балашівки на хутори за залізничну

залізниці – Новою Балашівкою. Ці назви

колію переселилося чимало сімей. Вони розділили

збереглися до нашого часу.

отримані за ухвалою громади ґрунти (навіть

У середині 1950-х років мікрорайон мав

непридатні

для

землекористування),

звели

24 вулиці, з яких лише 10 – довоєнних.

садиби, утворили новий населений пункт у складі

На Старій Балашівці єдиним осередком

трьох вулиць. Там згодом виросте Нова

культури з 1950-х років є бібліотека № 14 [68].

Балашівка [68].

У 1918 році на мальовничому березі Інгулу була

Олег Храпаченко зазначає, що ще на початку

відкрита Балашівська земська початкова школа

ХХ ст. Балашівка мала сталі зв’язки з проми-

(з 1920 року – Балашівська трудова школа,

словістю. Селяни працювали на залізничній

з 1927 року – Зінов’євська початкова школа № 21,

станції, заводах і фабриках міста; не гребували

з 1949 року – Кіровоградська семирічна школа

фурманством,

прасольством,

теслярством.

№ 21).

Будівництво ж греблі на Інгулі в 1930 році

Вулиця 2-га Залізнична

(сучасне фото)

~ 93 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Радянська довоєнна

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Дореволюційна назва

назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Не було

Водогінна вул.

Водогінна вул.

Водогінна вул.

2.

Не було

Водозбірна вул.

Водозбірна вул.

Водозбірна вул.

3.

Не було

Залізнична 2-а вул.

Залізнична 2-а вул.

Залізнична 2-а вул.

4.

Не було

Добролюбова вул.

Добролюбова вул.

Добролюбова вул.

5.

Не було

Роздільна 1-а вул.

Роздільна 1-а вул.

Роздільна 1-а вул.

6.

Не було

Роздільна 2-а вул.

Роздільна 2-а вул.

Роздільна 2-а вул.

7.

Не було

Роздільна 3-я вул.

Роздільна 3-я вул.

Роздільна 3-я вул.

8.

Не було

Товарний пров.

Товарний пров.

Товарний пров.

9.

Не було

Берегова вул.

Берегова вул.

Берегова вул.

10.

Не було

Лелеківська вул.

Лелеківська вул.

Лелеківська вул.

11.

Не було

Не було

Не було

Береговий тупик

12.

Не було

Не було

Не було

Лазо вул.

13.

Не було

Не було

Не було

Лазо пров.

14.

Не було

Не було

Не було

Водозбірний пров.

15.

Не було

Не було

Не було

Дунаєвського пров.

16.

Не було

Не було

Не було

Лелеківський пров.

17.

Не було

Не було

Не було

Лелеківський пров. 2-й

18.

Не було

Не було

Не було

Лелеківський пров. 3-й

19.

Не було

Не було

Не було

Пархоменка вул.

20.

Не було

Не було

Не було

Пархоменка пров.

21.

Не було

Не було

Не було

Роздільний 1-й пров.

22.

Не було

Не було

Не було

Роздільний 2-й пров.

23.

Не було

Не було

Не було

Роздільний 3-й пров.

24.

Не було

Не було

Не було

Роздільний 4-й пров.

Особливості архітектурного

ландшафту Старої Балашівки [25]

1942 Рис. Юрія Євстратьєва

Стара Балашівка на фото

1946 року (фотограф Чехов) [33]

~ 94 ~

ЦЕНТР

Головною

частиною

центрального

Другою центральної вулицею Єлисаветгра-

мікрорайону є Поділ. Ця назва походить від

да – Кіровограда вважалася Дворцова (Леніна).

словосполучення

«низько

розташована

На ній розташовувалися театри, кінотеатри,

місцевість".

Вперше

вона

зустрічається

рес

торани, готелі та інші заклади; у 1920-х –

у документах, що стосуються поселень на місці

1930-х рр. проводилися паради та демонстрації

сучасного Києва ще з початку нашої ери.

трудящих 1 травня і 7 листопада.

У Єлисаветграді ця назва увійшла в обіг у 1770-х

У

центральному

мікрорайоні

були

роках [40, с. 11].

розташовані храми:

Успенський собор на

На сьогодні важко визначити, яка з чотир-

вул. Великій Перспективній, Спасо-Преображен-

надцяти вулиць Подолу виникла найпершою. На

ський собор, Кірха, Покровський храм (сучасний

думку Ю. Матівоса, нею могла бути Невська. На

храм св. Володимира Великого) на вул. Олександ-

назві вулиці, як пише дослідник, мала б відбитися

рівській (Володарського) та Велика хоральна

та обставина, «що перші адміністративні установи

синагога на вул. Московській (Дзержинського).

– магістрат, суди, поліція, духовне правління – з

У 1880-х роках на вул. Преображенській

самого початку забудови Подолу знаходилися

відкрили міську лазню, яка справно працювала до

саме на Невській. А оскільки дозвіл на заселення

початку 1970-х років і була зруйнована під час

місцевості, так само, як і на формування органів

реалізації

проекту

з

реконструкції

скверу

самоврядування, давалися із столиці, назву

ім. Декабристів. Будівля лазні у 1930-х роках, як

головної вулиці Петербурга запозичили нові

зазначає Іван Петренко, займала 1500 м кв площі,

поселення на Інгулі. Це відповідало традиціям

під роздягальні було відведено 298 м кв, під зали

містобудування і тішило самолюбство місцевого

для миття – 465 м кв., та 318 м кв. – під «нумерні

чиновництва. Та як би там не було, а Невська

відділи». У роздягальні передбачили 250 місць,

вулиця до пожежі 1798 року вважалася головною.

в мильній – 150 [46]. Дезінфекційна камера за

На ній не лише розташовувалися державні

годину пропускала 75 кг білизни. Вода надходила

установи, але й мешкала вища купецька

з міської водомережі. Чотири паротрубні котли,

і реміснича знать. Після великої пожежі тут

що працювали на вугіллі, давали гарячу воду та

уперше почали зводити муровані будинки.

пар залежно від кількості відвідувачів. Їх у лазні

Невську так само першою вимостили твердим

обслуговували 25 робітників та службовців.

покриттям у 1842 році, обладнали тротуари» [40].

У 1931 році лазню відвідали 199 396 осіб [46]. Із

Назву «Невська» вулиця мала до 1909 року,

власних спогадів додам: у 1960-ті роки усі ці

коли їй було присвоєно ім’я колишнього міського

приміщення функціонували. Зокрема, у тій частині

голови О. Пашутіна, але з ним вона була недовго:

будівлі лазні, що виходила на провулок

більшовики перейменували вулицю, назвавши її

Декабристів, розташовувалися приміщення для

іменем одного з борців за радянську владу у краї

індивідуального миття з ванною та душові кабіни.

Івана Компанійця [40]. Під час німецької окупації, На

півночі

центральний

мікрорайон

за рішенням міської управи, вулиці у жовтні 1941

обмежується залізницею, на заході – річкою Інгул.

року на два роки і три місяці повернули назву

Також на заході він межує з Ковалівкою, на

«Пашутінська» [31].

півночі – з Миколаївкою та Некрасівкою, на сході –

З цією вулицею також пов’язана інша

з Балкою та Кущівкою, на півдні – з Пермським та

важлива подія в житті міста. Саме там було

Биковим.

споруджено першу водонапірну вежу. У 1893 році

Це – єдиний мікрорайон, у якому протягом

в Єлисаветграді запрацював водогін. Деякий час,

півстоліття майже не змінювалася кількість

як зазначає Іван Петренко, вода постачалася

вулиць. Після Другої світової війни тут виникли

споживачам самопливом, а після приєднання

лише одна вулиця, два провулки та один тупик.

водопроводу до електромережі, що відбулося

Саме у центральному мікрорайоні відбулася

1900 року, запрацювали насоси. Станом на 1932

найбільша кількість перейменувань вулиць за всю

рік на водогоні працювали 42 робітники та

історію міста. Спочатку більшовики майже третині

службовці. Ті містяни, у житлах яких не було

вулиць присвоїли імена відомих учасників

водоропроводу, воду за окрему плату брали з

комуністичного руху, переважно німецького та

громадських колодязів, які перебували під

єврейського походження; під час німецької

наглядом

«будочників».

Загальна

вулична

окупації всі ці перейменування були скасовані,

водопровідна мережа становила майже 95 км.

і вулиці отримали або єлисаветградські назви,

Матеріал труб – чавун. Вода надходила до 1673

або нові. У 1944 році усім вулицям повернули

будинків, 522 пожежних кранів, 33 вуличних будок,

довоєнні назви, але ненадовго. У 1957 році

трьох колонок та одного автомата [46].

вулиця Молотова стала Червоногвардійською, а

З 1860 року головною (центральною)

на початку 1960-х років розпочалася нова хвиля

магістраллю

міста

стає

вулиця

Велика

перейменувань.

Перспективна.

На

ній

були

розташовані

Через центральний мікрорайон проходили всі

адміністративні будівлі, крамниці, готелі, банки, маршрути міського трамвая, а з 1947 року – всі

ресторани, навчальні заклади. За радянської

маршрути міського автобуса. Тут на провулку

влади її назвали ім’ям Карла Маркса, а під час

Центральному (Соборному) до початку 1950-х

німецької окупації вона мала назву «Велика».

років розташовувалася перша міська автостанція.

~ 95 ~

1913 (з мапи П. Рябкова)

~ 96 ~

Фортеця

1942 (рис. Ю. Євстратьєва)

~ 97 ~

НАЗВИ ВУЛИЦЬ

мікрорайону в першій половині ХХ століття

№

Дореволюційна назва

Назва станом на

Назва станом на

пор.

Радянська довоєнна назва

01.11.1941

01.01.1955

1.

Архангельська вул.

Молотова вул.

Архангельська вул.

Молотова вул.

2.

Базарний пров.

Базарний пров.

Базарний пров.

Базарний пров.

3.

Банний пров.

Банний пров.

Банний пров.

Банний пров.

4.

Береславська вул.

Береславська вул.

Береславська вул.

Береславська вул.

5.

Болотяна вул.

Пролетарська вул.

Болотяна вул.

Пролетарська вул.

6.

Василівський пров.

Василівський пров.

Василівський пров.

Василівський пров.

7.

Велика Перспективна

Карла Маркса

Велика вул.

Карла Маркса

8.

Міський бульвар

Кірова площа

Велика площа

Кірова площа

9.

Водостічний пров.

Водостічний пров.

Водостічний пров.

Водостічний пров.

10.

Водяний пров.

Водяний пров.

Водяний пров.

Водяний пров.

11.

Гімназична вул.

Челюскінців вул.

Гімназична вул.

Челюскінців вул

12.

Гоголя вул.

Гоголя вул.

Гоголя вул.

Гоголя вул.

13.

Успенська вул.

Гоголя вул.

Гоголя вул.

Гоголя вул.

14.

Дворцова вул.

Леніна вул.

Дворцова вул.

Леніна вул.

15.

Іванівська вул.

Луначарського вул.

Іванівська вул.

Луначарського вул.

16.

Інгульська вул.

Декабистів вул.

Інгульська вул.

Декабистів вул.

17.

Кавалерійська вул.

Орджоникідзе вул.

Кавалерійська вул.

Орджоникідзе вул.

18.

Карабінерна вул.

Карабінерна вул.

Карабінерна вул.

Карабінерна вул.

19.

Карабінерний пров.

Карабінерний пров.

Карабінерний пров.

Карабінерний пров.

20.

Кінна площа

Кінна площа

Кінна площа

Кінна площа

21.

Кінний пров.

Кінний пров.

Кінний пров.

Кінний пров.

22.

Клинцівська вул.

Клинцівська вул.

Клинцівська вул.

Клинцівська вул.

23.

Кузнєчна вул.

Кузнєчна вул.

Кузнєчна вул.

Грузова

24.

Кузні вул.

Кузні вул.

Кузні вул.

Кузні вул.

25.

Миргородська вул.

Калініна вул.

Миргородська вул.

Калініна вул.

Кірова вул. (1926–1934 рр. –

26.

Михайлівська вул.

Зінов’єва вул.)

Михайлівська вул.

Кірова вул.

27.

Московська вул.

Дзержинського вул.

Московська вул.

Дзержинського вул.

28.

Нижньо-Донська вул.

Тімірязєва вул.

Нижньо-Донська вул.

Тімірязєва вул.

29.

Одеська вул.

Одеська вул.

Одеська вул.

Одеська вул.

30.

Олександрівська вул.

Володарського вул.

Олександрівська вул.

Володарського вул.

31.

Олександрійська вул.

Олександрійська вул.

Олександрійська вул.

Олександрійська вул.

32.

Олексіївська вул.

Олексіївська вул.

Олексіївська вул.

Олексіївська вул.

33.

Острівська вул.

Острівська вул.

Острівська вул.

Островського вул.

34.

Пашутінська вул.

Компанійця вул.

Пашутінська вул.

Компанійця вул.

35.

Петропавлівська вул.

Енгельса вул.

Петропавлівська вул.

Енгельса вул.

36.

Покровська вул.

Рози Люксембург вул.

Покровська вул.

Рози Люксембург вул.

37.

Поліцейський пров.

Слуцького пров.

Поліцейський пров.

Декабристів пров.

38.

Преображенська вул.

Карла Лібкнехта вул.

Преображенська вул.

Карла Лібкнехта вул.

39.

Не було

Промислова вул.

Промислова вул.

Промислова вул.

40.

Риночна вул.

Риночна вул.

Риночна вул.

Риночний пров.

41.

Водний пров.

Річковий пров.

Річковий пров.

Річковий пров.

42.

Соборний пров.

Центральний пров.

Соборний пров.

Центральний пров.

43.

Спускний пров.

Спускний пров.

Спускний пров.

Спускний пров.

44.

Театральна вул.

Театральний пров.

Театральна вул.

Театральний пров.

45.

Торгові ряди вул.

Червоні ряди вул.

Торгові ряди вул.

Червоні ряди вул.

46.

Петрівська вул.

Шевченка вул.

Шевченка вул.

Шевченка вул.

47.

Не було

Не було

Не було

Водостічна вул.

48.

Не було

Не було

Не було

Луговий пров.

49.

Не було

Не було

Не було

Одеський пров.

50.

Не було

Не було

Не було

Острівський тупик

Вул. Московська, 1910-ті рр. [33]

Вул. Велика, 1942. Квартал між вулицями

Преображенською та Гоголя.

Сьогодні на цьому місці –

Центральний сквер [31].

~ 98 ~

Центральний універмаг на вул. К.Маркса в 1944 р. та в сер. 1950 рр. (із фондів ДАКО) Успенський собор, 1942 (із кол. А. Морозова) Вул. К. Маркса, поч. 1950-х рр. (із газ. «Україна-Центр»)

Вул. Преображенська, міська лазня, 1942. На цьомі місці сьогодні –

будівля «Укртелекому» (із колекції Анатолія Морозова).

На подвір’ї торгового комплексу «Пасаж»

на вул. Великій, 1943 [33]

~ 99 ~

На розі вулиць Верхньо-Донської

та Невської

Водонапірна башта

на вул. Пашутінській,

1910-ті роки

Міська управа, 1893

Вул. Гоголя, 1910-ті роки

Міська управа, 1893

1937

Площа ім. Кірова

1950

1955

~ 100 ~

Світлини з колекцій В. Петракова та Ю. Тютюшкіна

Площа Велика, літо 1942 [31]

Німецька кірха (1875) на розі

вул.Олександрівської та Успенської

(фото поч. ХХ ст. із кол. В. Петракова)

Спасо-Пребраженський собор (1813)

на розі вул.Олександрівської та

Преображенської

(фото 1941 р. із кол. А. Морозова)

Центральний сквер

на місці зруйнованих

у 1944 році кількох

будинків на

вул. К. Маркса у

кварталі між

вулицями Гоголя та

К. Лібкнехта.

Пам’ятник

Б.Хмельницькому

(1955 – 1970 рр.)

Центральний сквер на місці зруйнованого в 1948 році

Успенського собору. Пам’ятник Б.Хмельницькому

(1953 – 1954 рр.). На цьому місці у 1955–1959 рр. було ~ 101 ~

споруджено будівлю обкому КПУ.

Вул. Дворцова на

поч. ХХ ст. (із кол.

В. Петракова та

В. Тарана)

Зимовий театр на

поч. ХХ ст. (із кол.

В. Петракова та

В. Тарана)

Кінотеатр «Хроніка», сер. 1950-х рр.

(із кол. Ю. Тютюшкіна)

Обласна

бібліотека на

вул. Леніна в

кінці 1950-х рр.

(із кол.

Ю. Тютюшкіна)

Автобус на вул. Гоголя на маршруті № 3 «Кущівка - Аеропорт»

прямує в бік Нової Балашівки, 1957 (із кол. Ю. Тютюшкіна) Вул. Преображенська (Карла Лібкнехта) на перехресті з вул. Великою Перспективною (К. Маркса).

Ліворуч – будинки, зруйновані в 1944 р. [31 ], праворуч – кінотеатр «Сивашець», зруйнований у 1966 р. [ 33]

~ 102 ~

Вул . Петрівська на початку 1910-х рр. (із кол. В. Петракова) Вул. Шевченка, Педагогічний інститут, сер. 1950-х рр. (із кол. Ю. Тютюшкіна) Вул. Шевченка, Будинок офіцерів, пам’ятник

Й. Сталіну, поч. 1950-х рр. (із фондів ДАКО)

Пам’ятн ик

Т. Шевченку

в 1959 р.

Світлини з кол.

Ю. Тютюшкіна

~ 103 ~

Пам’ятник Т. Шевченку в 1954 р.

Багатоповерхівки кварталу

«5/5», 1943. Фото –

з водонапірної башти

на вул. Пашутінській

(із кол. Анатолія Морозова)

Перехрестя вул. Шевченка

та Великої Перспективної,

1910-ті рр.

(із колекції А. Морозова).

Перехрестя вулиць Великої (К. Маркса) та Т. Шевченка

в 1941 році (з колекції А. Морозова).

На перехресті вулиць К. Маркса та

Т. Шевченка, 1954

Світлини з колекції Юрія Тютюшкіна

~ 104 ~

МІКРОРАЙОНИ МІСТА

НА ФОТО 1942 РОКУ [31]*

1. Балка

7. Новомиколаївка

2. Бикове

8. Новоолексіївка

3. Ковалівка

9. Пермський

4. Кущівка

10. Стара Балашівка (до кадру не увійшла)

5. Некрасівка

11. Центр

6. Нова Балашівка

_________________

* Згідно з офіційними документами 1941 та 1958 років [12; 56].

~ 105 ~

СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ

1. Авдєєв А. Загадки кіровоградського трамвая / Анатолій Авдєєв // Народна правда [Електронний ресурс]. –

Режим доступу: http://narodna.pravda.com.ua/local/4b7b1474b140c/.

2. Автопедия вики [Элекронный ресурс]. – Режим доступа: https://autopedia.fandom.com/ru/wiki/.

3. Багацький Л. Історія Кропивницького: буровугільні шахти Балашівки / Л. Багацький, О. Храпаченко // Златопіль

[Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://zlatopil.com/all-news/16314-istoriiakropyvnytskoho burovuhilnish akhtybalashivky?fbclid=IwAR1lIgaBuJh5wI 07Apq6IsfUw4YSFXWrxYJSeVPW_hVaAvsVecPCOHhz_l0/.

4. Бажан О. Кіровоград // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В.А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут

історії України НАН України. – К. : Наукова думка, 2007. – Т. 4 : Ка-Ком. – С. 329-330.

5. Болотов Г.І. Основи формування архітектурного середовища : монографія / Г.І. Болотов. – К. : Національний

авіаційний університет, 2012 – 560 с.

6. Борисенко М.В. Житло та побут міського населення України в умовах трансформації урбаністичного

середовища в 20-30-х роках ХХ ст. : автореф. дис. … доктора іст. наук: 07.00.05 / М.В. Борисенко ; Київський

національний ун-т ім. Тараса Шевченка. - К., 2009. - 32 с.

7. Босько В. Завод «Червона зірка» під час окупації / Володимир Босько // Народне слово. – 2002. – № 19 (19

лютого). – С. 4.

8. Волков І. Кіровоград // Енциклопедія сучасної України / ред. кол. І.М. Дзюба [та ін.] ; НАН України. – К., 2003. –

2016 [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://esu.com.ua/search_articles.php?id=7014.

9. Вулиці Єлисаветграда і фортеця святої Єлисавети / [б.а.] // Благовіст. – 2000. – № 2. – С. 4-5.

10. Галерея «Елисаветград» : виртуальный музей. Елисаветград–Зиновьевск–Кирово–Кировоград : фотографии, документы, предметы [Электронный ресурс]. – Режим доступа: http://www.elisavetgradmuseum.kr.ua/.

11. Державний архів Кіровоградської області (ДАКО), Ф. 2484. - Оп. 1, спр. 18. - Арк. 2.

12. ДАКО, Ф. 2485. – Оп. 1, спр.1. – Арк. 9.

13. ДАКО, Ф. 2489. - Оп. 1, спр. 4. - Арк. 8

14. ДАКО, Ф. 2489. - Оп. 1, спр. 4. - Арк. 13.

15. ДАКО. Ф. р. 2299. - Оп.1, спр. 12. - Арк. 1.

16. ДАКО. Ф. р. 2299. - Оп. 1, спр. 18. - Арк. 79.

17. ДАКО, Ф. р. 429. - Оп. 9, спр. 163. - Арк. 125.

18. ДАКО. Ф. р. 429. - Оп. 9, спр. 780. - Арк. 2.

19. Долматовский Ю.А. Тракторы и автомобили: Краткий справочник / Долматовский Ю.А., Трепененков И.И. –

М. : Сельхозгиз, 1957 ; Краткий автомобильный справочник НИИАТ. – М. : Транспорт, 1979. – 464 с.

20. Елисаветград

– Кропивницкий / Владимир Таран [Электронный ресурс]. – Режим доступа: http://elisavetgrad.ho.ua/.

21. Елисаветград с пригородами : карта // Военная топографическая карта Российской империи, 1868

[Электронный ресурс]. – Режим доступа: httpwww.etomesto.rushubert.

22. Ельворті (підприємство) : Вікіпедія [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://uk.wikipedia.org/wiki/Ельворті.

23. Енциклопедія

сучасної

України

/

редкол.

[Електронний

ресурс].

–

Режим

доступу:

http://esu.com.ua/kultura_a.php.

24. Знайомтесь, Кропивницький: мікрорайони Кущівка та Завадівка / редкол. // Точка доступу [Електронний

ресурс]. – Режим доступу: http://dostyp.com.ua/avtors-ka-kolonka/znaiomties-kropivnits-kii-mikroraioni-kushchivka-ta-zavadivka-spietsproiekt-foto.

25. Знайомтесь, Кропивницький: приватна й промислова Балашівка. Спецпроект / редкол. // Точка доступу: https://dostyp.com.ua/novini/znaiomties-kropivnits-kii-privatna-i-promislova-balashivka-spietsproiekt-foto-1.

26. Історія в особистостях. Кіровоградський інститут агропромислового виробництва НААН України (1912–2012) /

За ред. В.В. Савранчука. – 2-ге, доповнене до 100-річчя створення установи. – Кіровоград : КОД, 2012. – 160 с.

27. Історія міст і сіл Української РСР. Кіровоградська область. – К. : Гол. редакція УРЕ АН УРСР, 1972. – 816 с.

28. Кецко О.Ю. Историко-градостроительный анализ развития г. Кировограда [Електронний ресурс] / О.Ю. Кецко //

Обл. наук. універсальна бібліотека ім. Д.І. Чижевського. – Режим доступу: http://library.kr.ua/elib/ketsko/kirovohrad.html/.

29. Київський

завод

електротранспорту

[Електронний

ресурс].

–

Режим

доступу:

https://traffic.

od.ua/news/eltransua/1207182.

30. Кіровоград // Українська радянська енциклопедія : [в 12-ти т.] / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О.К. Антонов та

ін. – 2-ге вид. – Т. 5 : Кантата – Кулики. – К. : Голов. ред. УРЕ, 1980. – С. 202-203.

31. Кіровоград у роки окупації: життя населення та окупантів (документи і спогади) : [альбом] / автор-укладач

О. Жосан. – Кропивницький : Ексклюзив-Cистем, 2018. – 480 с.

32. КП «Теплоенергетик». Теплоелектроцентраль. Історія / [б.а.] // веб-сайт КП «Теплоенергетик» [Електронний

ресурс]. – Режим доступу: http://teploenergetik.kr.ua/історія/.

33. Краєзнавство: Центральний регіон : відкрита група (адміністратор – Віталій Неділько) // Facebook [Електронний

ресурс]. – Режим доступу: https://www.facebook.com/groups/107526739899 150/.

34. Кривенко В. Зникаючі сліди історії / Віталій Кривенко // Народне слово. – 2012. – № 13. – С. 14.

35. Мapio.net : веб-сайт [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://mapio.net/place/35555937/.

36. Маленький Париж. Елисаветград в старой открытке / [авт.-сост.: Петраков В.В., Машковцев В.П.]. – М. : Пинакотека, 2004. –240 с.

37. Матівос Ю. Вулиці Єлисаветграда – Зінов’євська – Кіровограда…??? Бобринецьке шосе – 40-річчя Перемоги.

Велика Пермська (Пермська) – Яана Томпа – Верхня Пермська / Юрій Матівос // Вечірня газета. – 28.09.2007

[Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://www.vechirka.com.ua/history/bxxcen/2809071.php 38. Матівос Ю. Вулиці Єлисаветграда – Зінов’євська – Кіровограда…??? Вулиці ХХ-го століття / Юрій Матівос //

Вечірня

газета.

–

09.11.2007

[Електронний

ресурс].

–

Режим

доступу:

http://www.vechirka.com.ua/

history/xxcen/0911071.php

39. Матівос Ю. Вулиці Єлисаветграда – Зінов’євська – Кіровограда…??? Околиці Єлисаветграда – мікрорайони

Кіровограда / Юрій Матівос // Вечірня газета. – 07.12.2007 [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://www.vechirka.com.ua/history/xxcen/0911071.php http://www.vechirka.com.ua/history/bxxcen/0712071.php].

40. Матівос Ю.М. Вулицями рідного міста / Ю.М. Матівос. – Кіровоград : Імекс-ЛТД, 2016. – 186 с.

~ 106 ~

41. Матівос Ю.М. Світле минуле: історія кіровоградського трамвая / Ю.М. Матівос // Акула : медіапортал

[Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://akulamedia.com/ svitle-minule-istorija-kirovogradskogo-tramvaju-foto/.

42. Минуле Ковалівки / [б.а.] // Вечірня газета. – 2013. – 19 липня [Електронний ресурс]. – Режим доступу

http://www.vechirka.com.ua/minule-koval-vki/.

43. Надєждін А. Єлисаветградські архітектори-сучасники Я.В. Паученка / Андрій Надєждін // Сурма [Електронний

ресурс]. – Режим доступу: http://surma.at.ua/publ/elisavetgradski_arkhitektori_suchasniki_javpauchenka/1-1-0-1509/.

44. Пам’ятки

архітектури. Кропивницький // Вікіпедія [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://uk.wikipedia.org/wiki/Вікіпедія:Вікі_ любить_пам'ятки/.

45. Пашутинъ А.Н. Историческій очеркъ г. Елисаветграда / А.Н. Пашутинъ. – Елисаветградъ : Лито-Типографія

Бр. Шполянскихъ, 1897. – 311 с.

46. Петренко І.Д. Місто Зінов’євськ у 1932-1933 роках: «суха» статистика на тлі неосяжної трагедії / І.Д. Петренко //

Між Бугом і Дніпром. Науково-краєзнавчий вісник Центральної України / Вип. 9. – Кіровоград : Центрально-Українське

видавництво, 2019.

47. Петренко І.Д. Нацистський окупаційний режим на Кіровоградщині 1941‒1944 рр. / І.Д. Петренко. – Кіровоград : Центрально-Українське видавництво, 2014. – 554 с.

48. Плахотіна М.С. О людях, времени и о себе (1910-1970) / М.С. Плахотина. – К. : Інтерсервіс, 2016. – 100 с.

49. Поліщук В.В. Неатрибутоване місто / В.В. Поліщук. – Кропивницький : ФОП О.С. Ротар, 2016. –122 с.

50. Поліщук В.В. Там, де Інгул круто вився / В.В. Поліщук. – Кіровоград : ФОП О.С. Ротар, 2016. – 102 с.

51. Российский государственный архив экономики (РГАЭ РФ), ф. 1562, оп. 336, Д.Д. 256-427 (табл. 26

"Национальный состав населения районов, районных центров, городов и крупных сельских населенных пунктов").

52. Россия. Полное географическое описание нашего отечества : Настольная и дорожная книга для русских

людей : [В 19-ти т.] / Под ред. В.П. Семенова и под общ. руководством П. П. Семенова, вице-пред. Русского геогр.

о-ва и проф. В. И. Ламанского, пред. Отд-ния этнографии Русского геогр. о-ва ; Предисл. Вениамин Семенов. - СПб. : А.Ф. Девриен, 1899-1914.

53. Сінченко М. Про статтю «З чого починався Єлисаветград?» // Facebook. – 24.10.2018 [Електронний ресурс]. –

Режим доступу: https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=2182673018720816&id=100009344186 941/.

54. Словник української мови: в 11 томах / редкол. – Т. 10. – К. : АН УРСР, 1979. – С. 616.

55. Словопедія. Архітектура і монументальне мистецтво / [б.а.] [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://slovopedia.org.ua/44/53412/299312.htm/.

56. Справочник госучреждений, предприятий и организаций, наименования улиц города и других справок по

городу Кировограду» / редкол. – Кировоград : Кировоградское областное издательство, 1958. – 88 с.

57. Степанова О. З чого починався Єлисаветград? Грецька – Биківська – Чечорська / О. Степанова // Дозор

[Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://dozor.kr.ua/post/z-chogo-pochinavsya-elisavetgrad-gretska-bikivska-chechorska-foto-7863.html/.

58. Степанова О. Найцікавіші вулиці Єлисаветграда: Мікрорайон Миколаївка / О. Степанова // Дозор : медіа-

портал [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://dozor.kr.ua/post/naytsikavishi-vulitsi-elisavetgrada-mikrorayon-mikolaivka-foto-8088.html.

59. Cтепанова О. Перша міська лікарня та медико-хірургічна школа у Єлисаветграді / О. Степанова // Дозор : медіа-портал [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://dozor.kr.ua/post/persha-miska-likarnya-ta-mediko-hirurgichna-shkola-u-elisavetgradi-foto-6322.html.

60. Степанова О. Як у Єлисаветграді пиво варили, скільки коштує відро горілки, і чому не прижилося Свято

Тверезості / О. Степанова // Дозор : медіа-портал [Електронний ресурс]. – Режим доступу: https://dozor.kr.ua/

post/yak-u-elisavetgradi-pivo-varili-skilki-koshtue-vidro-gorilki-i-chomu-ne-prizhilosya-svyato-tverezosti-.html.

61. Тархов С. Електротранспорт України: Енциклопедичний путівник / Сергій Тархов, Кость Козлов, Ааре Оландер. – К. : Сидоренко В.Б, 2010. – 912 с.

62. Тютюшкін Ю.В. Записки Марії Плахотіної / Ю.В. Тютюшкін // Кіровоградський краєзнавчий вісник / Вип. І. –

Кіровоград : Центр.-Укр. вид-во, 2007. – С. 105-168.

63. Тютюшкін Юрій Володимирович, колекціонер // Обласна наукова універсальна бібліотека ім. Д. Чижевського

(м. Кропивницький) [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://library.kr.ua/elib/ tutushkin/index.html.

64. Український голос (Українські вісті, Кіровоградські вісті) : газета Кіровоградської обласної та міської управи (із

фондів Наукової бібліотеки Львівського національного університету ім. І. Франка та Державної наукової архівної

бібліотеки) [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://libraria.ua/issues_group.php/group-28/.

65. Фонтани Єлисаветграда – Кіровограда – Кропивницького : альбом-атлас / автор-укладач О.Е. Жосан. –

Кропивницький : Ексклюзив-систем, 2018 – 140 с. – (Серія «Міський архітектурний ландшафт»).

66. Фото

Кировограда / [б.а.] // КirКat : веб-сайт [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://kirkat.com.ua/photos/1038/.

67. Фото. Елисаветград (Кировоград) : [альбом] / уклад. Sсrol [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://photo.qip.ru/users/skrol62/150125998/?mode=large/.

68. Храпаченко О. Своєрідна Балашівка / Олег Храпаченко https://persha.kr.ua/article/5089-svoyeridna-balashivka/

69. Центральний державний кінофотофоноархів України імені Г.С. Пшеничного (ЦДКФФА) Документальні

виставки on-line [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://tsdkffa. archives. gov.ua/Exhibitions/.

70. Частный

извоз

в

дореволюционной

Москве

[Электронный

ресурс].

–

Режим

доступа:

http://moscowwalks.ru/2012/03/29/izvoz-v-moskve/.

71. Чепелик В.В. Морфологічні особливості українського архітектурного модерну початку XX століття /

В.В. Чепелик // Архітектурна спадщина України. – 1995. - Вип. 2. – С. 132-160.

72. Чижов Б.И. В небе Кировоградщины. Часть 1 / Б.И. Чижов. – Кировоград : Самиздат, 2006. – 245 с.

73. Чижов Б.И. В небе Кировоградщины. Часть 2 / Б.И. Чижов. – Кировоград : Самиздат, 2007. – 366 с.

74. Шевченко С.І. Вершники на Інгулі / С.І. Шевченко. – Кіровоград : Авангард, 2013. – 332 с.

75. Шляховий К. Християнський патронат фортеці / К. Шляховий // Благовіст. – 2000. – № 2. – С. 6-7.

76. Шугуров Л.М. Автомобили России и СССР : Ч. 1 [1874-1955] / Л.М. Шугуров . – М. : ИЛБИ, 1993. – 254 с.

77. Юрко С.Г. З історії заснування Кіровоградського водогону / С.Г. Юрко // Українські вісті. – 1942. – № 19 (7

березня). – С. 3.

78. Ясиевич В.Е. Архитектура Украины на рубеже ХІХ-ХХ веков / В.Е. Ясиевич. – К. : Будівельник, 1988. – 184 с.

~ 107 ~

НАУКОВО-ПОПУЛЯРНЕ ВИДАННЯ

Жосан Олександр Едуардович,

кандидат педагогічних наук,

учитель історії та образотворчого мистецтва

ВУЛИЦІ

ЄЛИСАВЕТГРАДА – ЗІНОВ’ЄВСЬКА – КІРОВО – КІРОВОГРАДА

В ПЕРШІЙ ПОЛОВИНІ

ХХ СТОЛІТТЯ

Історичний нарис

Коректори:

Муцет Катерина Володимирівна,

Ніколаєва Олена Петрівна

Підписано до друку 12.08.2019.

Формат 60x90¹/8. Папір офсетний.

Гарнітура Times New Roman.

Друк офсет. Умов. друк. арк. 13.75.

Обл.-вид. арк. 44.0. Зам. № 0301.

Наклад 100 прим.

Приватне підприємство «Ексклюзив-Cистем».

Вул. Т. Шевченка, 25, м. Кропивницький, 25006.

Тел./факс (0-522) 24-35-53.

Свідоцтво про внесення суб’єкта видавничої справи

до державного реєстру видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції

ДК № 4470 від 17.01.2013

~ 108 ~

~ 109 ~